You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
am votca” se întrebă nedumerit. Poate pentru faptul că are şi ea<br />
nevoie de odihnă, în sticlă.<br />
„Ce e viaţa” gândi el din nou. Vântul, omul şi gândacul,<br />
focul ucis parşiv de frigul găgăuţ, lemnul, votca şi neantul. Doar<br />
atât. Şi împăcat cu sine adormi, scoţând un suspin de uşurare.<br />
Aflase taina vieţii lui: sărman, singur şi neştiut... Viaceslav.<br />
Un conac, în pajiştea cu mac<br />
Răsărit şi asfinţit, te-mbiau spre melancolie. Conacul<br />
vechi şi obosit, îşi trăia zilele şi nopţile, mereu tăcut, întotdeauna<br />
singur. Căci fiinţele ce-l populau nu se gândeau la el niciodată. O<br />
singură furtună-l obosea şi-l măcina într-atât, că dorul lui de viaţă<br />
pălea mereu.<br />
Avea şi el o favorită, straniu şi ciudat, dar... da!, conacul<br />
rece iubea o fiinţă. Era afară, în grădină. Stătea rezemată de banca<br />
veche, învăluită-n şalul gros, respirând aerul curat din jur şi atingând,<br />
din când în când, şevaletul din faţa sa. O pictură mată îşi<br />
aştepta rândul să intre în lume, timidă, albastră şi cochetă. Autoarea<br />
privea atentă-n jur, îngăduindu-şi câteva clipe de extaz, mirată<br />
că vede chiar şi o gâză aterizată pe o floare.<br />
Vântul uşor îi răsfira părul negru, înviorând-o. Îşi mută<br />
privirea spre macii din tablou, încercând să-i numere, dar se încurca<br />
de fiecare dată şi, în cele din urmă, renunţă. se gândea la continuarea<br />
peisajului, cu păsări mari şi verzi deasupra lanului incendiat<br />
de griuri, c-un stâlp de telegraf şi un contur uman neclar.<br />
Şi poate şi-un conac, în zare, după livada cu nuci.<br />
Azi-noapte un călător a trecut prin imaginea tabloului,<br />
muşcând cu poftă dintr-un măr. Ştia, în vis, că avea să-l placă şi<br />
se mirase că n-apăruse mai devreme în viaţa ei. Zărise în ochii lui<br />
o văpaie, luminând picăturile reci ale ploii, ce cădea fără contenire.<br />
Simţea, până la durere, că n-ar mai putea trăi fără el, fără risipirile<br />
lui...<br />
În urmă-i şarpele unui fulger muşcă fără milă din acoperişul<br />
conacului şi cerul se aprinse... Dar călătorul nici măcar nu întoarse<br />
privirea...<br />
123