Cititi online - CLICK AICI - Primaria Mizil
Cititi online - CLICK AICI - Primaria Mizil
Cititi online - CLICK AICI - Primaria Mizil
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
albul şi maiestuozitatea lor…<br />
– Lasă acum romantismul! Nu e timp de asta! După ce vom scăpa de<br />
Tomkin, avem toată viaţa înainte. Deci, îl găseţti la locul unde face pânda, te<br />
apropii fără să te simtă, da Ca să fim siguri că nu ne va mai ameninţa cu nimic,<br />
niciodată! Ştii acum ce ai de făcut!<br />
Mavroşin nu-i răspunse imediat. În capul lui se învălmăşeau atrâtea<br />
gânduri. Sonia… iubirea lui de o viaţă… Tomkin… ameninţarea lui neagră…<br />
puşca aceea care i se părea uriaşă în mâinile lui nesigure, tremurânde… gândul<br />
că el, care nu era în stare să omoare o biată muscă, va trebui să îi coboare sub<br />
pământ sufletul lui Tomkin. Pentru totdeauna!<br />
Încălecase şi când ajunsesae lângă geana pădurii priponise calul sub<br />
un mesteacăn ce se înălţa ca o lumânare sfântă spre tăriile cerului. Mângâie<br />
coaja copacului şi îi mirosi esenţa tare ca pentru a lua curaj pentru clipa căreia<br />
trebuia să-i facă faţă. Se descălţă, căci nu voia să lase urme. Zăpada rece îi<br />
înconjură tălpile ca o copcă lacomă. Ce conta că erau minus opt grade afară, ce<br />
conta că picioarele îi frigeau nefiresc pe pojghiţa îngheţată de frunze şi crengi<br />
agonizând! Sonia, ea era primul şi ultimul lui gând. Pentru ea ar fi fost în stare<br />
să străbată pe jos Siberia toată ca un condamnat pe viaţă la iubire! Se strecurase<br />
abil printre mestecenii ce acum se contopiseră cu cei din sufletul său, acoperindu-i<br />
parcă urmele, şi era sigur că aceştia îl vor ajuta să-i redea femeii<br />
dorite libertatea şi odată cu ea iubirea lui. Îl văzu pe Tomkin stând pe poziţie,<br />
încortdat, în timp ce gonacii hăituiau tot mai aproape prada. Se opri lângă un<br />
trunchi alb, tânăr ca şi el, şi se gândi că toată viaţa fusese subjugat de gândul<br />
că, dacă i-ar fi fost dat să aleagă la naştere, ar fi vrut să fie un mesteacăn tăcut<br />
şi impunător. Urechea ageră a judecătorului sesizase apropierea cuiva şi se<br />
întoarse fulgerător spre el.<br />
– Dumneata… Ce cauţi dumneata aici… Vrei să strici vânătoarea...<br />
Ţi-am spus că te voi invita cândva, dar n-am crezut că vei avea tupeul să apari<br />
aşa, în mijlocul vânătorii, demonstrând cât eşti de neiniţiat în această artă! Îţi<br />
poruncesc să pleci din faţa ochilor mei! Ehe, ia te uită, Serghei Alexeevici are<br />
şi puşcă!<br />
Dar, în acelaşi timp, faţa lui Tomkin se albi, devenind apoi brutal de<br />
repede vineţie şi nu neapărat din cauza gerului de afară.<br />
– Puşca… puşca pe care o ţii în mână, de unde o ai Puşca mea! Cum<br />
ţi-ai permis să o foloseşti fără încuviinţare Sonia… Sonia… Femeia asta mă<br />
scoate din minţi! Judecătorul se ridicase de pe poziţia de pândă, ignorând toate<br />
glasurile gonacilor ce se apropiau, timp în care Mavroşin îi propti puşca în<br />
piept.<br />
– Puşca mea… mai bâlgui Tomkin… puşca mea… Sonia… Deci<br />
dumneata şi Sonia…!<br />
În acea clipă între judecătorul Tomkin şi umilul funcţionar public nu<br />
se mai aflau trepte sociale, ranguri, averi, ci doar o ţeavă ameninţătoare cu<br />
plumb pe ea. Tomkin simţi pentru prima dată în viaţă că nu el va fi cel care va<br />
53<br />
Almanah