Cititi online - CLICK AICI - Primaria Mizil
Cititi online - CLICK AICI - Primaria Mizil
Cititi online - CLICK AICI - Primaria Mizil
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
haine de împrumut, care să-l scoată din mizeria şi anonimatul pe care îmbrăcămintea<br />
lui spălăcită i le ofereau zi de zi. Găsise la Arkadie Petrov, conţopist<br />
ca şi el la bancă, o redingotă mai acătării, căreia îi prinsese la rever un<br />
boboc de trandafir, smuls pe furiş din ghivecele frumos aranjate pe holul de la<br />
intrarea proprietarului său. De la Goloped Stepanovici împrumutase o pereche<br />
de pantaloni, cu o croială dreaptă şi sobră, potrivită pentru evenimentul monden<br />
la care abia aştepta să ajungă. Mai luase de la un coleg de la bancă o căciulă<br />
din blană de iepure, care însă era cam mică şi îi stătea caraghios pe creştet.<br />
Dar îşi spusese că o va scoate de pe cap la intrare şi totul va fi bine. Înfundă în<br />
buzunarele largi ale redingotei două pungi mari pentru a lua în ele ceva de-ale<br />
gurii. Îmbrăcă mantaua-i ponosită, ce purta pe ea semnele unor vremi de mult<br />
apuse, singura care-l evidenţia, din păcate negativ, în sortimentul variat de haine<br />
pe care îl afişau zi de zi ceilalţi colegi de breslă.<br />
Când intră în casa judecătorului, ochii săi căutară să localizeze silueta<br />
fiinţei pe care o idlolatriza, deşi ştia din prieteni că judecătorul este un om<br />
deosebit de gelos. Piotr Sergheievici Tomkin era cu mult mai în vârstă decât<br />
consoarta sa. Un bărbat dur, aspru cu cei din jur, de multe ori arogant cu toată<br />
lumea, convins că datorită funcţiei sale publice el împarte binele şi răul, dreptatea<br />
şi injustiţia, adevărul şi minciuna, după bunu-i plac. În schimb, Sonia<br />
Feedorovna era o femeie după care ai fi zis că se rotea şi soarele, atât era de<br />
plăcută la vorbă şi înfăţişare. Ajunsese la urechile ei printr-o prietenă nedespărţită,<br />
Maşa Iliuhin, faptul că umilul funcţionar bancar, vikingul Mavroşin, o<br />
plăcea. Că îi compusese poeme sfâşietoare. Inima Soniei tresărea, ori de câte<br />
ori un bărbat îi făcea un compliment, sau o invita la dans, făcând-o să simtă că<br />
are pentru ce trăi. Mariajul ei cu Tomkin era un calvar nesfârşit de dimineaţa<br />
până seara din cauza geloziei sale feroce. Aşa că orice petrecere dată în casa lor<br />
o scotea din amorţeala perpetuă şi o transforma într-o floare îmbietoare, parfumată<br />
de tainele trupului ei armonios de antic. Nu-i displăcea, ca de altfel nici<br />
unei alte femei, faptul că era adorată pe ascuns de alţi bărbaţi, ca de exemplu<br />
de tânărul ca marea, Mavroşin.<br />
Mavroşin saluta cu respect fizionomiile ce se intersectau cu căutările<br />
lui, când deodată remarcă rochia de seară roz, atât de mult aşteptată. Sonia<br />
Feedorovna se afla chiar în faţa lui.<br />
– Bună seara, Sonia Feedorovna! îndrăzni el să deschidă conversaţia,<br />
în timp ce inima îi bătea ca orologiul vechi din piaţa mare a urbei. Sunt atât de<br />
fericit că m-aţi invitat la o seară atât de agreabilă cu invitaţi atât de distinşi…<br />
– Serghei Alexeievici, meritul nu este al meu… Tomkin… soţul meu<br />
este cel care îşi alege compania în astfel de seri. Bănuiesc că reprezentaţi ceva<br />
pentru el, din moment ce vă avem ca oaspete…<br />
– Oh, distinsă doamnă, ce vorbe mari! Ce poate reprezenta un umil<br />
funcţionar de bancă pentru unul din stâlpii societăţii din urbea noastră!<br />
– Serghei Alexeevici, finanţele şi justiţia au stat de mii de ani mână în<br />
mână, nu îi surâse ea cu subînţeles, s-au ajutat una pe alta, şi-au cumpărat<br />
49<br />
Almanah