Cititi online - CLICK AICI - Primaria Mizil
Cititi online - CLICK AICI - Primaria Mizil
Cititi online - CLICK AICI - Primaria Mizil
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Almanah<br />
păscut, surugii ce mânau<br />
trăsura („doi surugii<br />
flăcăiandri, cu mintene<br />
numai găitane,<br />
cu căciulă moţată de<br />
oaie p-o ureche, cu<br />
mâneci albe, largi şi<br />
suflecate, îi mânau din<br />
călări”), bicigaşi - cei care mânau caii<br />
cu biciul, rotari cei care făceau căruţe,<br />
roţi, etc. („pe la jumătatea drumului,<br />
venea rotarul poştei călare, aducând<br />
un drug de lemn în spinare”) şi dârvari<br />
- ţigani folosiţi la tot felul de munci,<br />
în special la căratul lemnelor. (Opera<br />
citată, pag. 51-52).<br />
O nouă organizare a poştelor<br />
o face Moruzi. El stabileşte în 1796<br />
un anumit timp orar în care trebuia<br />
parcursă distanţa în 13 ore, iar în continuare<br />
până la Buzău în 5 ore. (Opera<br />
citată, pag.59) Se pare că poşta noastră<br />
era cea mai rapidă din Europa; u-<br />
neori din pricina rapidităţii, căruţele<br />
se stricau pe drum şi mai totdeauna<br />
pasagerii ajungeau frânţi de oboseală<br />
şi ameţiţi de zdruncinături.<br />
Constantin N. Minescu în<br />
Istoria poştelor române precizează<br />
că staţia de poştă, pentru buna funcţionare,<br />
cuprindea o serie de dependinţe:<br />
o casă de obicei cu două odăi,<br />
destinată căpitanului poştei şi călătorilor<br />
înoptaţi; un grajd pentru caii necesari<br />
poştei cu pod pentru nutreţ şi<br />
un puţ; trei bordeie încăpătoare, cu<br />
vatră, dintre care două pentru surugii<br />
şi unul pentru rotarii şi dârvarii staţiei;<br />
un şopron sub care lucrau rotarii; o<br />
jicniţă încăpătoare pentru ovăzul necesar<br />
cailor; un obor cu grajd cuprinzând<br />
fânul. Totul era înconjurat cu<br />
gard iar pentru intrări şi ieşiri erau<br />
două porţi.<br />
Dintre construcţiile de pe<br />
fosta menzilhanea a <strong>Mizil</strong>ului, astăzi<br />
se mai păstrează doar puţul poştei folosit<br />
pentru adăpatul cailor, de unde<br />
locuitorii de pe strada Griviţa continuă<br />
să se aprovizioneze cu apă; cei<br />
mai bătrâni continuă să îl plaseze în<br />
„mahalaua Poştei” şi să-l numească în<br />
continuare „puţul bicigaşilor şi surugiilor”.<br />
Diligenţa care pleca de la<br />
Buzău spre Ploieşti parcurgea drumul<br />
pe sub dealuri care era marcat cu cruci<br />
de piatră. De la Buzău prima staţie de<br />
poştă era la Pietroasele. (Drumul leagă<br />
şi astăzi localităţile Breaza, Vispeşti,<br />
Năeni, Tohani), ca apoi, după un<br />
trăsnet de bici, caii să se avântă în galopul<br />
mare, scuturând capetele şi hamurile<br />
sub influenţa aţâţătoare a surugiilor.<br />
„Surugiul ţinând hăţurile într-o<br />
mână, iar în cealaltă biciul, mai<br />
trăsneşte o dată şi în galop se apropie<br />
de câteva căruţe împrăştiate pe cele<br />
două părţi ale drumului Fefeleiului în<br />
timp ce cornul străjei anunţă intrarea<br />
în Menzil. Călătorul este informat că<br />
este loc de popas. În timp ce se odihneşte,<br />
mănâncă ceva şi bea o oală cu<br />
vin reconfortant - rod al sărutului soarelui<br />
de pe acest pământ; se schimbă<br />
caii, căruţa, surugii. Se dau pachetele<br />
şi corespondenţa. Aceste lucruri se fac<br />
destul de repede - maximum 15 minute,<br />
cornul sună plecarea, de astă dată<br />
cu altă căruţă, alţi cai şi alţi surugii.<br />
Surugiii se urcă, grăjdarii ridică păturile<br />
de pe cai; după ce călătorul dădea<br />
semnalul că este gata, surugiul<br />
scoate mai întâi un ţipăt ascuţit însoţit<br />
de îndemnul: La drum!. La trosnetul<br />
43