Cititi online - CLICK AICI - Primaria Mizil
Cititi online - CLICK AICI - Primaria Mizil
Cititi online - CLICK AICI - Primaria Mizil
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Fereastra - 2010<br />
(urmare din pag. 165)<br />
mult de cel pe care lumea îl numea<br />
Maestrul, dar parcă toţi se sfiiseră să îl<br />
descrie în cuvinte prea exacte, o omisiune<br />
pe care trebuia să o gust acum la<br />
un nivel estetic şi senzorial.<br />
,,Nu te supăra, am întrebat<br />
eu pentru a pune capăt atmosferei ce<br />
devenise ridicole, tu eşti cel căruia i<br />
se spune Maestrul” Ochiul verde mă<br />
străbătea încercând să-mi ghicească<br />
parcă intenţia ascunsă. Un hohot de<br />
râs străbătu lăstărişul unde se afla creatura<br />
aceea ciudată şi auzii în sfârşit<br />
răspunsul aşteptat: ,,Te aşteptam de<br />
mult, nu trebuia să te osteneşti să întrebi.<br />
Pesemne lumea nu e prea darnică<br />
cu epitetele la adresa mea. Urmează-mă<br />
şi nu te îndepărta prea mult de<br />
mine!”<br />
Poteca pe care mergeam de<br />
mai bine de două ceasuri se învecina<br />
cu o pădure de brad pe care parcă o<br />
purtam în borul pălăriei de paie, atât<br />
de intensă era răşina secolelor de uitare.<br />
Mă mira de altfel liniştea ce ne înconjura,<br />
de parcă toată făptura asculta<br />
paşii uşori ai Maestrului, paşi ce se<br />
depărtau de mine cu o viteză fulgerătoare<br />
pentru statura sa. Îl vedeam mai<br />
bine acum, la lumină. Un trup ghebos<br />
şi uscat, rezultat pesemne al rugăciunilor<br />
şi meditaţiilor, pe care în mod<br />
normal nu l-ai credita cu prea multă<br />
energie. Cu toate acestea de mai bine<br />
de o oră nu mai puteam ţine pasul cu<br />
el, deşi ne despărţea pe puţin o jumătate<br />
de secol. ,,Dacă nu grăbeşti pasul<br />
nu vom ajunge la timp pentru rugăciunea<br />
de seară!” Vocea smulse pădurii<br />
un stol de grauri care, speriaţi de cele<br />
două umbre, se împrăştiară care încotro.<br />
,,Maestre, nu mai pot ţine pasul.<br />
Să facem o pauză!” Mă privi cu milă<br />
şi zâmbi pentru prima dată. Aşadar nu<br />
era de gheaţă, îl cucerisem prin sinceritatea<br />
mea şi asta era un prim pas spre<br />
iniţierea mult dorită. Se aşeză pe o buturugă<br />
roasă şi mă pofti să-i stau alături,<br />
evident jos. Sfertul de oră trecu<br />
într-o linişte încordată. Îmi era parcă<br />
frică să încep un dialog. De ce să fiu<br />
cel care face primul pas Oare nu eu<br />
am fost cel întâmpinat pe poteca de la<br />
baza muntelui ,, Dacă continui să te<br />
munceşti cu gândul ai să dai pe afară<br />
de atâta curiozitate, spuse Maestrul<br />
sclipind în soare ultimii trei dinţi pe<br />
care-i mai avea. Întreabă ceea ce ai<br />
de întrebat pentru ca eu să pot răspunde.<br />
Nu crezi că ar fi deja timpul”.<br />
Mustrarea, abia voalată, am<br />
primit-o cu reţinere. Încercam să-i<br />
citesc pe chip următoarea mişcare pe<br />
care avea să o facă şi nu reuşeam.<br />
,,Mă gândeam că nu pot întreba<br />
până nu primesc acceptul dumneavoastră”,<br />
încercai eu o stratagemă<br />
de eschivare. Fulgerul din ochiul verde<br />
mă făcu să tac. ,,Ai venit la mine ,<br />
nu la călugării dumitale, asta să ţii<br />
minte! Prima regulă a mea este să fii<br />
sincer şi să nu te ascunzi. Gândul<br />
omului este mereu plin de scobituri<br />
unde minciuna şi trufia se ascund.<br />
Golirea minţii şi îndreptarea ei spre<br />
cer este primul pas pe care eu îl cer<br />
unui tânăr novice. Nu uita asta şi întreabă<br />
deschis ce ai de întrebat.”,,Vă<br />
mulţumesc pentru acest sfat şi vă promit<br />
că...”.<br />
Gestul său cu mâna mă făcu<br />
să înţeleg că nu-l interesează scuzele<br />
mele. Auzise probabil mii şi mii de<br />
altele, mai bine ticluite ca ale mele. Se<br />
(Continuare în pag. 167)<br />
166