Cititi online - CLICK AICI - Primaria Mizil
Cititi online - CLICK AICI - Primaria Mizil
Cititi online - CLICK AICI - Primaria Mizil
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Almanah<br />
(Urmare din pag. 158)<br />
– Pe cine o să crezi, pe tac-tu care<br />
te îmbracă şi te hrăneşte sau pe tâmpita<br />
aia de profesoară Vă bagă în cap tot felul<br />
de minciuni capitaliste şi voi sunteţi obligaţi<br />
să înghiţiţi toate porcăriile alea! Obiectele<br />
sunt făcute din obiecte identice, dar<br />
mai mici şi ăsta-i adevărul pur! Nu mă face<br />
să te conving cu cureaua! Fetiţa se puse pe<br />
plâns, iar Boris plecă din cameră negru de<br />
furie.<br />
Irina începu să creadă că soţul ei<br />
nu mai era acelaşi om şi timpul avea să îi<br />
confirme acest lucru. Rămas singur acasă în<br />
dimineaţa următoare, Boris revăzu portretul<br />
lui Stalin şi ca din senin începu să se<br />
pălmuiască, ca şi cum s-ar pedepsi pentru<br />
toate greşelile de până acum, după care luă<br />
din vitrină un cuţit cu mâner de aur încrustat<br />
cu diamante, primit cadou de la un<br />
vechi prieten. Irina reveni acasă după câteva<br />
ore şi îşi găsi soţul culcat pe podea şi<br />
însângerat în faţa unui perete scrijelit şi<br />
plin de sânge pe care scria: „ Borise ni brii<br />
curei”, adică „Borise, nu bărbierii găinile”.<br />
După câteva zile de spitalizare<br />
Irina a decis că cel mai bine pentru întreaga<br />
familie era să îl interneze într-un sanatoriu<br />
bun. Alesese unul în Franţa pentru că<br />
îşi permiteau acest lux din banii puşi deoparte,<br />
însă convingerea lui Boris nu a fost<br />
foarte uşoară. Acesta a reacţionat violent<br />
spunând că nu vrea să meargă „la nebuni” şi<br />
cu atât mai mult, nu vrea să mergă la „hoţii<br />
capitalişti”. A fost dus totuşi acolo în baza<br />
unui certificat de internare forţată. În primele<br />
zile Boris a rănit 4 paznici şi 12 pacienţi,<br />
lovindu-i pentru neobedienţă în faţa<br />
marelui Stalin, fapt ce a forţat doctorii să-i<br />
dea o serie de droguri puternice. Acum era<br />
calm, dar foarte palid şi slăbit, lipsit de<br />
vlagă şi deprimat. Irina nu greşise cu nimic.<br />
Îi era în continuare loială şi îi era în fiecare<br />
zi alături, încurajându-l. Acum îl iubea mai<br />
mult ca niciodată, căci Boris nu mai era un<br />
criminal cu sânge rece, ci doar un bolnav neajutorat,<br />
iar ea, pentru prima oară îşi dovedise<br />
că îl iubeşte pentru cine e şi nu pentru<br />
că i-a oferit toate posibilităţile materiale.<br />
Terapia însă nu evolua, iar el se simţea<br />
mai rău pe zi ce trece, aşa că, la recomandarea<br />
medicilor, Irina a trebuit să plece pentru<br />
ca soţul ei să înceapă un nou tip de terapie<br />
care implica şi detaşarea completă de cei<br />
dragi.<br />
Boris începu un program de recuperare<br />
deosebit şi anume „terapia prin artă”.<br />
Doctorii considerau că o canalizare a energiilor<br />
distructive ale pacientului în artă urma<br />
să îl readucă la normalitate, aşa că i-au<br />
scăzut considerabil cantitatea de pastile şi<br />
au început cu cromoterapia. Aceasta consta<br />
în expunerea îndelungată la o anumită culoare<br />
pentru a induce o stare afectivă. I se<br />
arătau mereu culori pastelate pentru a-l<br />
calma şi a-i readuce vitalitatea. Terapia a<br />
continuat cu artele plastice, Boris pictând<br />
dealuri cu copaci şi făcând farfuri din lut.<br />
Deşi aparent tot ce făcea acest program era<br />
să îi ocupe timpul, într-o zi ceva semnificativ<br />
chiar s-a întâmplat. Boris a fost pus faţă<br />
în faţă cu „ţipătul” lui Munch, un tablou<br />
ce portetizează psihoza perfect. Pacientul<br />
l-a privit îndelungat prima dată pierdut,<br />
apoi uimit,apoi speriat<br />
– Ei ce zici, îl întrebă doctorul,<br />
cum ţi se pare<br />
Boris a rămas mut la întrebarea<br />
pusă şi a evitat răspunsul, purtându-se ca<br />
un copil ce nu vrea să-şi recunoască vina.<br />
Era completamente dat peste cap. El, cel<br />
care niciodată nu a putut să-şi exprime furia<br />
şi nervii altfel decât prin pumni, picioare,<br />
împuşcături, ţipete a fost vexat de<br />
cât de simplu şi cât de frumos a putut să<br />
(Continuare în pag. 160)<br />
159