Cititi online - CLICK AICI - Primaria Mizil
Cititi online - CLICK AICI - Primaria Mizil
Cititi online - CLICK AICI - Primaria Mizil
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Almanah<br />
Raul Dorin GHEBA<br />
Se mărită Lenin<br />
Boris avea o preferinţă neobişnuită<br />
pentru rotule. Era semnătura lui să îi<br />
împuşte pe toţi datornicii sau adversarii săi<br />
în rotulă, iar apoi să îl lase pe asistentul său<br />
Vania să calce în picioare, în repetate rânduri<br />
punctul împuşcat. Dacă prin minune<br />
glonţul rata vena, rotula spartă în sute de<br />
bucăţele mici şi ascuţite avea să o ciuruiască<br />
totuşi sub piciorul greu al zdrahonului<br />
de Vania. Era foarte conştient de faptul<br />
că puţine lucruri dor mai mult decât un<br />
glonţ în genunchi şi că efectele lui rămân pe<br />
tot parcursul vieţii. Ştia asta pentru că o<br />
păţise la 10 ani, fiind împuşcat chiar de tatăl<br />
său, şi de mai bine de 35 de ani şchiopăta,<br />
târâindu-şi puţin piciorul stâng.<br />
Boris era cel mai puternic traficant<br />
şi cămătar din sudul părţii europene a<br />
URSS-ului, adică de pe teritoriul Ucrainei<br />
şi al Moldovei de astăzi. Marinarii şi căpitanii<br />
de nave din Odessa îl cunoşteau ca<br />
omul căruia îi puteau vinde orice, mafioţii îl<br />
cunoşteau ca omul care poate să le facă rost<br />
de orice, de la arme la ţigări, iar oamenii de<br />
rând îl ştiau doar de frică. Avea reputaţia<br />
de a fi neîndurător cu toţi rău-platnicii şi<br />
câteva sute de rotule sfărmate şi alte câteva<br />
zeci de dispariţii misterioase o confirmau.<br />
Nu îi era frică de nimeni şi de nimic. Nici de<br />
poliţiile secrete pentru că era devotat partidului<br />
şi pentru că le mituia constant, nici de<br />
americani pe care îi numea pe faţă „porci<br />
capitalişti”, nici de ceilalţi mici contrabandişti<br />
de prin zonă, toate afacerile fiind la<br />
rădăcină aprobate de el. Deşi Odessa era capitala<br />
lui de afaceri, Boris făcea naveta în<br />
fiecare zi, mergând cu limuzina proprie până<br />
într-un sat din apropiere, unde avea o<br />
casă superbă şi unde îl aştepta de fiecare<br />
dată familia. Refuza să locuiască în oraşulport<br />
pentru că era scârbit de el şi nu avea de<br />
gând să-şi crească copii acolo.<br />
Intra în fiecare seară pe uşă obosit<br />
şi îmbătrânit de tot urâtul Odessei şi încruntarea<br />
plină de riduri îi pierea imediat ce<br />
îşi vedea cei doi copii jucându-se pe covor.<br />
Soţia lui, Irina, se ridica de fiecare dată din<br />
fotoliul ei de croşetat şi îl întampina cu o<br />
îmbrăţişare caldă şi un sărut pasional. Îl iubea<br />
enorm pentru că la rândul ei se simţea<br />
iubită şi de cele mai multe ori îi era de ajuns,<br />
dar în fiecare îmbrăţişare, îi trecea prin<br />
minte gândul că palmele ce le simte pe spate<br />
sunt pătate de sânge nevinovat şi asta o făcea<br />
să-şi piardă din entuziasm.<br />
Era un soţ minunat, exact opusul<br />
omului din afaceri. Acasă se juca cu cele<br />
două fete ca şi cum ar fi fost de vârsta lor,<br />
schimba becuri, îşi iubea soţia şi îşi ascundea<br />
foarte bine toate pistoalele de ochii copiilor.<br />
Dimineaţa însă, era o altă zi şi trebuia<br />
să îşi pună masca de traficant însetat<br />
de sânge şi să se întoarcă cu Vania la încă o<br />
zi de mizerii în portul Odessei. De fapt, era<br />
atât de împăcat cu cele doua vieţi ale sale<br />
încât nu mai ştia care e o mască şi care nu.<br />
Îi era aproape indiferent dacă trebuie să se<br />
prefacă pentru copiii lui sau dacă trebuie să<br />
se prefacă pentru clienţii lui. Era pierdut în<br />
două lumi total diferite şi asta nu îl deranja<br />
deloc.<br />
Afacerile lui Boris erau oarecum<br />
simple, lua la negru de pe navele care acos-<br />
(Continuare în pag. 158)<br />
157