Cititi online - CLICK AICI - Primaria Mizil
Cititi online - CLICK AICI - Primaria Mizil
Cititi online - CLICK AICI - Primaria Mizil
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Fereastra - 2010<br />
(Urmare din pag. 13)<br />
– Vorbim în zece minute.<br />
– De acord.<br />
Îi mulţumea de mii de ori în<br />
gând că nu o lăsa singură, că era dispus<br />
să o ajute şi, mai ales, că în ciuda<br />
lipsei de comunicare, se înţelegeau ca<br />
atunci când erau copii, iar el, deşi cu<br />
doi ani mai mic, o apăra de cornetele<br />
prietenilor lui, băieţii de pe strada San<br />
Lorenzo. Până a învăţat şi ea să folosească<br />
„ţeava”. Brusc, şi-a dat seama<br />
cât de dor îi era de el. Se adâncise atât<br />
de tare în amintiri încât bâzâitul telefonului<br />
o făcu să tresară.<br />
– Da.<br />
– Am vorbit. Unde ne vedem<br />
În acel moment, pe Manu o încercă un<br />
sentiment de bucurie sălbatică şi egoistă<br />
la gândul că îşi revedea fratele.<br />
Chiar şi cu acel „pretext”. I-a explicat<br />
unde era situată clinica, i-a dat adresa<br />
exactă şi a aflat că îşi rezervase deja<br />
un zbor pentru noaptea aceea. Urma<br />
să ajungă înaintea ei cu câteva ore, la<br />
prânz. Au stabilit să se întâlnească în<br />
aeroport.<br />
– Ai grijă de tine, Pedro.<br />
– Şi tu.<br />
***<br />
Manu se confrunta cu un<br />
atac de panică. Deşi convorbirea cu<br />
Pedro îi făcuse bine pe moment, senzaţia<br />
îi părăsise trupul cu mult timp în<br />
urmă, chiar înainte de a încerca să<br />
conştientizeze faptul că maică-sa murise.<br />
Nu putea spune cu exactitate ce<br />
determina acel şoc, acea impresie că<br />
totul era greşit. Nu fusese niciodată<br />
apropiate. Îşi amintea că a plecat deacasă<br />
în clipa în care n-a mai putut<br />
suporta atmosfera tensionată şi plină<br />
de ipocrizie la care se întorcea în fiecare<br />
zi după cursuri. Se săturase să se<br />
simtă mereu vinovată pentru că încerca<br />
să fie altfel, să nu se lase influenţată<br />
şi să-şi păstreze esenţa intactă.<br />
Au fost strigăte, ameninţări şi cuvinte<br />
în care zăcea ascunsă atâta furie reprimată<br />
încât îi era teamă de ceea ce ar fi<br />
putut dezlănţui. Sângele încă îi clocotea<br />
prin tâmple, gândindu-se că a<br />
fost atât de laşă încât nici măcar nu a<br />
îndrăznit să-şi urmeze visul („Poate<br />
nebunesc, dar câte vise nu sunt aşa<br />
Asta nu înseamnă că trebuie să încetăm<br />
să visăm, experienţa, iluzia, fac<br />
parte din explorarea acelui spaţiu necunoscut<br />
de 93% din vastul subconştient!”).<br />
Ar fi vrut să urmeze cursurile<br />
facultăţii de Medicină, pentru a „salva”,<br />
pentru a se simţi răsplătită în-zecit<br />
cu acel „mulţumesc” timid venit<br />
din gura pacientului vindecat.<br />
Nu se înţelesese niciodată cu<br />
femeia care susţinea că îi dăduse viaţă.<br />
Totuşi, oricâte mizerii i-ar fi făcut,<br />
oricât de des i-ar fi amintit că este un<br />
eşec răsunător pentru umanitate, nu ar<br />
fi putut – şi nici nu a putut – să o urască.<br />
Sentimentul implica prea multă<br />
energie consumată pentru o absurditate.<br />
***<br />
Aeroportul se profila pe linia<br />
incertă a orizontului, devenind din ce<br />
în ce mai mare, până când a atins dimensiuni<br />
uriaşe, iar vânzoleala i-a trezit<br />
un junghi între coaste. În mai puţin<br />
de zece minute avea să fie nevoită să<br />
se scufunde graţios în mulţime, fără să<br />
pară anormală, fără să pară că nu e în<br />
ordine, arborând o expresie senină şi<br />
atât de îndepărtată de adevăr încât i se<br />
făcea silă. Coborârea din taxi a tele-<br />
(Continuare în pag. 15)<br />
14