Cititi online - CLICK AICI - Primaria Mizil
Cititi online - CLICK AICI - Primaria Mizil
Cititi online - CLICK AICI - Primaria Mizil
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Almanah<br />
(Urmare din pag. 140)<br />
– N-am vrut... Dacă el m-ar<br />
fi înţeles... Un copil... L-am văzut<br />
venind. Am lăsat puşca din umăr. Degeaba...<br />
A murit în braţele mele...<br />
Doamne, de ce m-ai pedepsit!<br />
***<br />
Ninsese abundent, câteva zile.<br />
Sub sclipirea lunii, zăpada lumina<br />
tărâmul de basm al Ajunului. Dintr-un<br />
capăt în altul al satului, trâmbiţele cocoşilor<br />
se amestecau cu zvon de colinde.<br />
Încet, traista se umplea cu mere,<br />
covrigi, gutui şi colaci aburind...<br />
Ţaţa Anişoara mi s-a părut<br />
tristă şi obosită. Doar ochii mai păstrau<br />
străluciri ascunse. Am zăbovit o<br />
clipă când mi-a întins bucate de cozonac,<br />
învelită într-o folie de staniol<br />
argintiu. „Săru’ mâna!” „Să creşti mare,<br />
puiule!” Doamne, cât mi-aş fi dorit<br />
s-o pot lua de mână şi s-o însoţesc<br />
până la prispa înaltă de piatră a trecutului.<br />
Şi timpul să se fi întors şi eu să<br />
n-o mai cred în cuvintele mamei: „ În<br />
viaţă nu faci numai ce-ţi place!”<br />
***<br />
Aproape spre ziuă eram gata.<br />
Când m-am despărţit de ceată şi am<br />
fost sigur că nu mă mai vede nimeni,<br />
m-am furişat spre casa lui nea Codin.<br />
Inima, ca o pasăre speriată, bătea din<br />
aripile-i nevăzute; abia mai răsuflam.<br />
Era deschisă poarta. Geamul de la<br />
odaie era luminat. „Bună dimineaţa la<br />
Moş Ajun...” Când am isprăvit colindul,<br />
uşa s-a deschis şi nea Codin m-a<br />
poftit înăuntru. Sică părea că doarme<br />
lângă firida sobei, încărcată de vreascuri.<br />
Pe o masă rotundă, joasă, odihnea<br />
un găvan plin cu nuci, dovadă că<br />
în noaptea aceea, în afară de mine,<br />
nimeni nu-i călcase pragul. La capul<br />
patului, o fotografie îngălbenită cu doi<br />
bătrâni, privind concentraţi spre obiectivul<br />
aparatului de fotografiat; probabil<br />
părinţii lui nea Codin.<br />
M-am aşezat pe un taburet,<br />
am scos traista şi am deşertat o parte<br />
din conţinut peste cuvertură. S-a uitat<br />
indignat la mine:<br />
– Mă’ băiete, ce vrei să faci<br />
Ar fi trebuit să-i răspund repede şi<br />
convingător, altfel deveneam ridicol.<br />
M-am blocat Am dat să plec. Mi-a<br />
ghicit tulburarea.<br />
– Bine, iartă-mă! Ca să nu<br />
rămân dator, hai să-ţi dau şi eu ceva.<br />
A scotocit într-un sertar din<br />
care a scos o cutiuţă catifelată.<br />
– Ia-o, a zis, cu glasul înăbuşit<br />
de emoţie. E cadoul meu, pentru<br />
că m-ai colindat de Crăciun. Te rog să<br />
n-o pierzi. Peste ani, când vei înţelege<br />
altfel lucrurile, să-ţi aduci aminte...<br />
A băgat cutiuţa în traistă şi<br />
m-a îmbrăţişat cu stângăcie.<br />
– O să mai vin şi mâine, l-am<br />
asigurat, strecurându-i în palme bucata<br />
de cozonac de la ţaţa Anişoara.<br />
– Ce-i aici<br />
– Mai nimic... o bucată de<br />
cozonac de la o femeie din sat.<br />
***<br />
Am dormit toată dimineaţa<br />
aceea. Când m-am trezit, mama ţinea<br />
în mână cutiuţa, în care se afla crucea<br />
minunată dăruită de nea Codin.<br />
– Ai fost pe front azi-noapte<br />
Şi te-ai şi remarcat, de moment ce ai<br />
primit „Virtutea Militară”... Nu e la<br />
îndemâna oricui... Hai să ghicesc: nea<br />
Codin... Am dat afirmativ din cap. În<br />
imaginaţia mea un soldat stătea pe<br />
marginea tranşeei, muşcând îngândurat<br />
dintr-o bucată de cozonac.<br />
141