Cititi online - CLICK AICI - Primaria Mizil
Cititi online - CLICK AICI - Primaria Mizil
Cititi online - CLICK AICI - Primaria Mizil
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Anca BOGDAN<br />
Cătuşe<br />
Coroana de hârtie o purta el.<br />
Ea nu se împotivea. Îl urma încoace şi<br />
încolo. Îl aştepta la uşă.<br />
În camera din spate era un<br />
pat care umplea întreaga încăpere. Aşternutul<br />
era de mătase. Rece.<br />
Ochii lui străluceau nefiresc<br />
în întuneric. Ea ţinea ochii închişi.<br />
Fără coroană părea altul.<br />
„E o relaţie perfectă. Eşti<br />
numai a mea. Nu pot accepta ca altul<br />
să se înfrupte cu imaginea ta. Te<br />
vreau.”<br />
Îşi încleşta degetele în părul<br />
ei. O durea, dar era o durere plăcută.<br />
Adormeau împreună. „Doar a mea...”<br />
murmura el înainte de a fi doborât de<br />
somn.<br />
Trezirea<br />
Somnul<br />
Lumea începea în spatele paravanului<br />
pictat, în spatele uşii care se<br />
închidea când el ieşea.<br />
„Aş vrea să ies să mă plimb<br />
puţin. Mă întrebi unde Aşa, fără ţel.<br />
Să casc gura, să fac cumpărături, să<br />
văd cerul şi porumbeii din piaţă”<br />
Nu cerea mult.<br />
„Îţi dau totul. Îţi aduc totul.<br />
Cerul se vede pe fereastră. Eşti a mea,<br />
nu vreau să te pierd!”<br />
Ea l-a implorat, i-a reproşat<br />
că el lipseşte de acasă şi niciodată nu<br />
îi spune ce a făcut.<br />
„Nu fii comună!”<br />
Ea a tăcut. El a împins-o în<br />
115<br />
Almanah<br />
pat, în aşternutul rece de mătase a posedat-o<br />
ca în fiecare zi.<br />
Ea a deschis ochii şi-a rămas<br />
cu ei ţintuiţi în tavan până dimineaţă.<br />
Cioburile<br />
A doua zi s-a ridicat din pat,<br />
a luat tocătorul de carne şi l-a aruncat<br />
spre geam. O mie de ţăndări au cântat<br />
în cădere ca o cascadă.<br />
A sărit pervazul cu stângăcie.<br />
A alergat prin parc, a mângâiat un<br />
câine, a mâncat îngheţată. El a urmărit-o.<br />
A trecut neobservat.<br />
Ea clipea des. Avea gene<br />
lungi, când îşi mişca pleoapele părea<br />
că mângâie şi cheamă. Bărbaţii o priveau<br />
flămânzi.<br />
„I-am zărit zâmbetul vinovat<br />
în colţul gurii, d-le judecător! Îi plăcea<br />
să fie privită, adora să le simtă<br />
privirile lipite de trupul ei arzător. Îi<br />
provoca, credeţi-mă, am văzut-o cu<br />
ochii mei.”<br />
Ziua avea altă culoare.<br />
Coroana era pe podea.<br />
Paravanul căzut arăta dezastruos.<br />
Răzbunarea<br />
El a reaşezat paravanul la locul<br />
lui. Şi-a luat coroana şifonată de<br />
pe jos, apoi a bătut uluci la toate ferestrele.<br />
„Rămâi în casă, femeie! S-a isprăvit<br />
cu plimbările. Nu pot îndura zâmbetul<br />
ce nu îmi e adresat mie, nici trupu-ţi<br />
(Continuare în pag. 116)