Cititi online - CLICK AICI - Primaria Mizil
Cititi online - CLICK AICI - Primaria Mizil
Cititi online - CLICK AICI - Primaria Mizil
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Almanah<br />
(Urmare din pag 104)<br />
deschisă. Înăuntru erau o chiuvetă şi<br />
un closet de faianţă sau o boxă cu mături<br />
murdare, teuri cu cârpe împuţite şi<br />
cutii de sodă. Era un vis, trebuia să fie<br />
un vis!<br />
Continuam să merg grăbit şi<br />
apăsat, ciupindu-mă de picior pentru a<br />
simţi durerea realităţii. Ce este realitatea<br />
Doar un fantastic comun, iar când<br />
acest fantastic îşi arată şi celelalte feţe,<br />
ne speriem şi negăm ceea ce vedem,<br />
muritori laşi ce suntem! Îmi auzeam<br />
paşii, iar acest lucru mă liniştea,<br />
căci nu eram doar singur, eram singur<br />
cu mine.<br />
Pereţii gri de timp, mizerie şi<br />
răcoare emanau un puternic miros de<br />
mucegai, în timp ce nenumărate uşi se<br />
deschideau atunci când mă apropiam<br />
de ele. Dormitoare vechi, demult părăsite,<br />
săli imense, goale cu geamurile<br />
murdare şi sparte prin care sufla vântul.<br />
Apoi am început să alerg pe<br />
holurile lungi şi pe scările de marmură<br />
ce păreau interminabile, unind zeci<br />
de etaje. Alergam, alergam, alergam…<br />
timpul nu mai curge. Doamne,<br />
ce-i clădirea asta Unde sunt Devenisem<br />
sclavul fricii şi rădăcinile sufletului<br />
meu absorbeau seva existenţei<br />
arătându-mi ceea ce refuzam să înţeleg.<br />
Umanitatea e superficială. Crede<br />
în anumite lucruri doar pentru că trebuie<br />
să creadă, fără să se întrebe dacă<br />
într-adevăr există. Atunci am început<br />
pentru prima oară să mă gândesc la<br />
Eden şi Ereb, la veridicitatea existenţei<br />
lor, dar mi-am dat seama că enigma<br />
vieţii nu e de fapt asta. Nu e vorba<br />
dacă există sau nu Dumnezeu, ci dacă<br />
noi existăm<br />
NU, nu era un vis ceea ce mi<br />
se întâmpla… Când am acceptat acest<br />
lucru, obosisem deja să mai sper. Fantasticul<br />
se transformase în realitatea<br />
mea. Şi am mers aşa ore în şir… Până<br />
când am găsit ieşirea. Erau două uşi<br />
imense cu geamuri opaline ce deschideau<br />
calea spre o sală impozantă…<br />
Trebuie să fi fost un palat… şi ce mai<br />
palat! Dar era pustiu. Mă întrebam cine<br />
locuise acolo<br />
Am deschis uşile ce au produs<br />
un scârţăit atât de puternic de parcă<br />
toată lumea l-ar fi putut auzi. Am<br />
ieşit afară unde, bizar, nu era nimic,<br />
nimic, doar vid… frig şi întuneric. O<br />
lacrimă mi s-a prelins pe obrazul îngheţat<br />
şi m-am întors în palat, nu înainte<br />
de a citi afişul lipit pe una dintre<br />
uşi:<br />
„Raiul este închis temporar.<br />
Dumnezeu a coborât pe Pământ…”<br />
Dan Stoica<br />
Timing<br />
Pentru muncă: opt ore şi jumătate<br />
(inclusiv pauza)<br />
O oră dus şi întors de la muncă,<br />
Şase, şapte pentru somn,<br />
Mâncare de trei ori pe zi:<br />
o oră şi jumătate.<br />
Spălatul pe dinţi, pe mâini,<br />
rasul şi toate celelalte:<br />
alte trei sferturi de oră.<br />
Controlul lecţiilor: o jumătate.<br />
Cearta cu nevasta: altă jumătate.<br />
Să te holbezi în televizor: trei şi<br />
jumătate,<br />
Mai îţi ia şi telefonul măcar o oră.<br />
Tot ceea ce mai rămâne<br />
suntem noi!<br />
105