Nr. 2/2010 Anul 125 - Revista PÄdurilor
Nr. 2/2010 Anul 125 - Revista PÄdurilor
Nr. 2/2010 Anul 125 - Revista PÄdurilor
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
forestier, aceasta fiind menţinută la acelaşi nivel până<br />
în anul <strong>2010</strong>, în ciuda denumirii respectivului<br />
Program. „Îngheţarea” suprafeţei pădurilor a fost, în<br />
perioada comunismului, o politică de stat. Dar, după<br />
cum am arătat anterior, în respectiva perioadă a avut<br />
loc o drastică reducere a suprafeţei pădurilor. Această<br />
penurie de clarviziune a constituit unul dintre principalele<br />
motive pentru care s-a solicitat revizuirea<br />
respectivului Program „naţional” (Giurgiu, 1986).<br />
În ultimele două decenii, problema creşterii suprafeţei<br />
pădurilor prin împăduriri pe terenuri din<br />
afara fondului forestier a fost marginalizată, aproape<br />
abandonată, cu toate că, la propunerile comunităţii<br />
academice din silvicultură, au fost elaborate şi<br />
adoptate strategii şi programe favorabile acestui<br />
scop. Aşa încât, după suprafaţa împădurită pe terenuri<br />
degradate, România continuă să ocupe un loc<br />
neonorabil în Europa, chiar în urma Republicii Moldova,<br />
unde în ultima perioadă s-a împădurit anual,<br />
în medie, o suprafaţă de 7500 ha (Galupa, 2008), faţă<br />
de numai câteva sute, mai rar câteva mii de hectare<br />
anual în ultimele două decenii în România (INS,<br />
2008), ţară de 7 ori mai mare decât prima!<br />
Au existat şi tentative de redresare. Astfel, în<br />
Strategia Naţională pentru Dezvoltare Durabilă, ela borată<br />
şi cu participarea unor specialişti silvici sub egida<br />
PNUD şi adoptată de guvernul României (1999),<br />
s-a prevăzut împădurirea a 65 mii ha de terenuri degradate<br />
şi înfiinţarea a 2000 km de perdele forestiere<br />
de protecţie în perioada 2000 – <strong>2010</strong>; aceste ţinte<br />
strategice au rămas neatinse. Ne în de plinite au rămas<br />
şi prevederile din programul de guvernare al<br />
guvernului „Adrian Năstase”, referitoare la împădurirea<br />
a 100 mii hectare în perioada 2001-2004; cele<br />
câteva mii de hectare împădurite reprezintă, totuşi,<br />
maximul realizărilor din ultimele două decenii.<br />
Nici promisiunile guvernului „Tăriceanu”<br />
(2005-2008) nu au fost duse la bun sfârşit.<br />
Performanţele guvernului „Boc” referitoare la primul<br />
an de guvernare sunt nesemnificative; pentru<br />
anul <strong>2010</strong> sunt doar promisiuni referitoare la revigorarea<br />
adecvată a împăduririlor.<br />
Exemplele menţionate mai sus dovedesc că suntem<br />
martori ai degradării interesului pentru împădurirea<br />
terenurilor degradate.<br />
În aceste condiţii, cele aproximativ trei milioane<br />
hectare de terenuri degradate şi slab productive din<br />
fondul agricol vor rămâne mărturii ale indiferenţei<br />
(sau neputinţei) celor care au avut şi au obligaţia de<br />
a înlătura pecinginea de pe obrazul ţării.<br />
Mai avem în vedere faptul că, pe măsura trecerii<br />
de la agricultura de subzistenţă (pe mici suprafeţe)<br />
la cea de tip industrial (pe mari suprafeţe), după legile<br />
economiei de piaţă va creşte considerabil suprafaţa<br />
terenurilor abandonate, inapte pentru o agricultură<br />
rentabilă, dar potrivite pentru înfiinţarea de noi<br />
păduri. Acest proces a avut loc în multe ţări europene<br />
dezvoltate. Aşadar, în România vor exista mari<br />
resurse funciare şi oportunităţi pentru creşterea suprafeţei<br />
pădurilor. Dar, paradoxal, pe cât de întinse<br />
sunt suprafeţele terenurilor agricole netrebnice, pe<br />
atât de insurmontabile sunt formalităţile birocratice<br />
pentru preluarea acestor terenuri pentru împădurire.<br />
Este necesară o lege severă care să prevadă exproprieri<br />
pentru proprietarii opozanţi şi despăgubiri,<br />
după modelul Legii pentru ameliorarea terenurilor<br />
degradate din 1930 şi al Legii pentru întregirea domeniului<br />
forestier din 1943.<br />
O desconsiderare condamnabilă se manifestă şi<br />
în privinţa realizării sistemului naţional al perdelelor<br />
forestiere de protecţie, îndeosebi a câmpului<br />
agricol din ţinuturile secetoase ale ţării (Ianculescu,<br />
2005); însăşi legea de acest profil (Legea 289/2002)<br />
nu funcţionează, fiind acum necesar un produs legislativ<br />
mai eficient. Vor mai fi necesare exproprieri<br />
şi despăgubiri pentru proprietarii de terenuri opozanţi,<br />
după exemplul construirii de căi de comunicaţie.<br />
Fără o astfel de lege, fără cadastrarea terenurilor<br />
respective, fără studii de fundamentare şi proiecte<br />
elaborate în comun de specialişti silvici şi<br />
agronomi, fără accesarea de fonduri externe (de la<br />
Uniunea Europeană şi din alte surse), perdeluirea ţinuturilor<br />
secetoase ale ţării rămâne un vis inocent al<br />
unor entuziaşti. Apoi, proiectele pentru construirea<br />
de perdele forestiere trebuie să fie puse de acord cu<br />
planurile de amenajare a teritoriului, luând în considerare<br />
şi cerinţele impuse de estetica peisajelor.<br />
Din păcate, studiile elaborate recent de institutul<br />
silvic de specialitate (ICAS) pentru realizarea sistemului<br />
de perdele forestiere în unele judeţe nu răspund<br />
la toate aceste cerinţe. Precizăm, de asemenea,<br />
că fără elaborarea studiilor cadastrale, inclusiv prin<br />
contribuţia inginerilor silvici (care trebuie să dobândească<br />
dreptul legal de a executa astfel de lucrări),<br />
perdeluirea zonelor afectate de secete şi deşertificare<br />
rămâne doar un deziderat. Apoi, studiile şi finan-<br />
12 REVISTA PĂDURILOR • <strong>Anul</strong> <strong>125</strong> • <strong>2010</strong> • <strong>Nr</strong>. 2