Arta antropomorfă feminină în preistoria spaţiului carpato ... - cIMeC
Arta antropomorfă feminină în preistoria spaţiului carpato ... - cIMeC
Arta antropomorfă feminină în preistoria spaţiului carpato ... - cIMeC
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
www.cimec.ro<br />
M. ANGHELINU, L. NIŢĂ<br />
Epoca paleolitică devine, aşadar, <strong>în</strong> mare măsură rezultatul<br />
unei antiteze retorice, al unei definiţii <strong>în</strong> negativ, ale cărei criterii<br />
esenţiale au fost dintotdeauna reprezentate de absenţa producţiei<br />
agricole şi a sedentarismului: „[...] our understanding of Palaeolithic<br />
people is very often phrased in terms of the farmers they are not,<br />
rather than the hunters they were” (Gamble 2007: 22). Fundaţiile<br />
mitice ale acestei profunde alterităţi explică <strong>în</strong> bună măsură de ce<br />
multe excursuri, ştiinţifice sau speculative, tind să opună omul<br />
paleolitic – la singular, ca şi cel al „Genezei” –, societăţilor agricole,<br />
păstoreşti sau industriale. Această dihotomie pare a condamna<br />
oamenii paleolitici la statutul de creaturi frugal socializate 2 , sortite<br />
adaptării <strong>în</strong> raport cu o singur reper fundamental, ecologia: <strong>în</strong> timp ce<br />
„fermierii au relaţii de succes <strong>în</strong>tre ei, vânătorii şi culegătorii <strong>în</strong>treţin<br />
relaţii ecologice cu alunele” (Bradley 1984: 11, cit. <strong>în</strong> Gamble 1999:<br />
2). Tot ea lămureşte şi timiditatea tenace 3 cu care a fost explorată<br />
viaţa socială din paleolitic, <strong>în</strong> ciuda acordului general cu privire la<br />
importanţa acestei dimensiuni, pentru toate aspectele evoluţiei<br />
umanităţii pleistocene – somatice, cognitive, tehnologice, economice<br />
etc.<br />
Deşi a reprezentat dintotdeauna cel mai important depozit de<br />
idei pentru imaginaţia paleosocială a arheologilor, etnografia<br />
2 Teoria jocurilor susţine, pentru <strong>în</strong>treaga epoca paleolitică, ideea unor asocieri monogame,<br />
practicând un schimb economic reciproc şi uşor de monitorizat, pe termen lung, suficient<br />
pentru a oferi un nucleu social, dar <strong>în</strong>că prea „anarhic” pentru a susţine o organizare socială<br />
<strong>în</strong> sens plenar (Binmore 2001). Ideea se acordă cu sugestia lui W. G. Runciman (2001,<br />
2005), pentru care oamenii paleolitici aveau „cultură”, dar nu <strong>în</strong>că şi o „societate”, dar şi cu<br />
teza speculativă conform căreia nici vânătorii şi nici culegătorii etnografici nu au, la rigoare,<br />
o societate, <strong>în</strong> <strong>în</strong>ţelesul său comun (Ingold 1999). Aşa cum vom nota, existenţa unor formule<br />
sociale complexe, ierarhizate, compromite această „ceartă de cuvinte”, cel puţin pentru<br />
comunităţile din paleoliticul superior. Chiar şi <strong>în</strong> absenţa ierarhiei ereditare, individualizarea<br />
tradiţiilor stilistice, tot mai clar vizibilă <strong>în</strong> a doua jumătate a Pleistocenului superior, indică<br />
existenţa unor mecanisme de control social la fel de puternice, cum este opinia publică, dar şi<br />
succesiunea temporară sau viageră, a indivizilor de ambe sexe, capabili să <strong>în</strong>deplinească<br />
anumite roluri sociale predefinite (cf. Flanagan 1989). Altfel spus, cel puţin oamenii<br />
paleoliticului superior aveau deja o societate, <strong>în</strong> <strong>în</strong>ţelesul său cel mai plenar, şi <strong>în</strong>că una care<br />
depăşea <strong>în</strong> complexitate, cel puţin ocazional, unele formule etnografice.<br />
3 Faptul trebuie asociat, cel puţin parţial, structurii teoretice a evoluţionismului cultural (cf.<br />
Bettinger 1991), care, <strong>în</strong> contrast cu gândirea populaţională, darwinistă, a preferat<br />
dintotdeauna convenţia unor societăţi preistorice integrate, omogene. Ca şi paradigma formal<br />
rivală, cea cultural-istorică, această bătrână formă de evoluţionism <strong>în</strong>locuieşte abuziv<br />
indivizii din modelul darwinist cu „culturile”, devenite entităţi cu o esenţă proprie, sortite ele<br />
<strong>în</strong>sele unei evoluţii vegetale (naştere, hibridizare, degenenerare, dispariţie).<br />
39