Arta antropomorfă feminină în preistoria spaţiului carpato ... - cIMeC
Arta antropomorfă feminină în preistoria spaţiului carpato ... - cIMeC
Arta antropomorfă feminină în preistoria spaţiului carpato ... - cIMeC
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
www.cimec.ro<br />
M. ANGHELINU, L. NIŢĂ<br />
surprinsă de L. Wittgenstein: „dacă vrem ca uşa să se rotească,<br />
balamalele trebuie să fie fixe” (2005: 117).<br />
Spre deosebire de ştiinţele experimentale, <strong>în</strong> cele socioumane,<br />
gradul de complexitate al realităţii studiate – altfel spus,<br />
numărul mare de variabile implicate – descurajează teoriile concise,<br />
unilaterale, transpozabile eventual <strong>în</strong> limbaj matematic. Această<br />
complexitate, ca şi fluiditatea inerentă obiectului de studiu explică<br />
totodată natura aparte a constantelor acceptate, ca şi a variabilelor<br />
percepute <strong>în</strong> raport cu acestea. Astfel, pentru a nu se risipi la nesfârşit<br />
<strong>în</strong> precizări preliminare ale substantivelor pe care le folosesc<br />
(„gratoar”, „oraş”, „clasă socială”, „burghezie”, „societate” etc.),<br />
istoricii, arheologii sau antropologii sunt nevoiţi să accepte un anume<br />
număr de locuri comune, de stereotipuri – „concepte neistorizate”, ca<br />
să alegem o expresie a lui Paul Veyne. Aceste convenţii, care ocolesc<br />
deliberările şi refuză analiza – şi care nu trebuie confundate cu<br />
idealtipurile weberiene, deliberat construite ca modele „la limită” –,<br />
exprimă cel mai bine bagajul conceptual, preferinţele teoretice şi<br />
limitele proprii unui demers ştiinţific umanist, aşa cum rafinarea lor,<br />
printr-o mai bună contextualizare, devine, <strong>în</strong> fapt, sinonimă<br />
progresului cunoaşterii 1 .<br />
Cea mai importantă trăsătură a acestor noţiuni şi concepte<br />
„luate de-a gata” o reprezintă, <strong>în</strong>să, capacitatea lor de a orienta<br />
imaginaţia ştiinţifică. Aceasta pentru că explorarea necunoscutului<br />
pleacă <strong>în</strong>totdeauna de la un volum oarecare de lucruri pe care le ştim,<br />
sau, mai degrabă, acceptăm prin convenţie că le ştim. Iar atunci când,<br />
din raţiuni documentare – şi din lipsa de imaginaţie pe care o atrage<br />
absenţa lor – nu putem sesiza corespunzător diferenţa, adică<br />
originalitatea sau specificitatea fenomenului studiat, le <strong>în</strong>locuim cu o<br />
constantă, un numitor comun.<br />
În ştiinţele trecutului, cel mai bun exemplu îl oferă aşanumitul<br />
„om etern”. Funcţia lui seamănă foarte bine cu cea a lutului<br />
alb al restauratorilor: el acoperă temporar spaţiile pe care, din raţiuni<br />
1 Cum nota un faimos antropolog, „[...] our ordinary state of mind is always a profoundly<br />
mystified consciousness . . . To emerge from myth and legend to mature consciousness we<br />
need to compare the full range of past and present cultures.” (Harris 1974: 5).<br />
35