You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
"Şi ne iartă nouă greşelile noastre, Precum şi<br />
noi iertăm greşiţilor noştri."<br />
în Luca 11.4, această cerere sună astfel: "Şi<br />
ne iartă nouă păcatele noastre, fiindcă şi noi iertăm<br />
oricui ne este dator", iar în Matei 6.12, ea apare sub<br />
forma: "Şi ne iartă nouă greşelile noastre, precum şi<br />
noi iertăm greşiţilor noştri". Deci cele două locuri nu<br />
sunt identice absolut.<br />
După Biblie, copilul lui Dumnezeu stă pe<br />
tărâmul siguranţei că păcatele îi sunt iertate. Acest<br />
lucru ne este lămurit arătat în multe locuri din Sfânta<br />
Scriptură. în Romani 4.7 scrie: "Ferice de aceia <strong>al</strong>e<br />
căror fărădelegi sunt iertate şi <strong>al</strong>e căror păcate sunt<br />
acoperite!" Tot astfel se spune şi în Efeseni 1.7 şi<br />
Coloseni 1.14: În EL avem răscumpărarea, prin<br />
sângele Lui, iertarea păcatelor, după bogăţiile harului<br />
Său". La Efeseni 4.32 şi Coloseni 3.13 scrie: "Iertaţivă<br />
vbi unul pe <strong>al</strong>tul, cum v-a iertat şi Dumnezeu pe<br />
voi îh Hristos''.<br />
Copiii lui Dumnezeu ştiu deci că păcatele le<br />
sunt iertate, fiind ispăşite prin sângele Mielului. De<br />
aceea ei pot să mulţumească pentru faptul că<br />
păcatele le sunt iertate.<br />
Sunt însă mulţi o<strong>am</strong>eni care, cu toate că se<br />
numesc creştini, când aud pe cineva spunând cu<br />
bucurie că păcatele îi sunt iertate, zic: "Asta nu poate<br />
s-o ştie nimeni. Cine spune că este iertat, se înşe<strong>al</strong>ă,<br />
este un fariseu mândru sau Oh sectant înfumurat".<br />
Biblia vorbeşte însă <strong>al</strong>tfel. Ea spune că, din<br />
partea lui Dumnezeii, totul este încheiat, mântuirea<br />
este săvârşită. "Dumnezeu era în Hristos, împăcând<br />
lume cu Sine". Jertfa de sânge pentru mântuirea<br />
noastră a fost adusă. Ceea ce trebuie să facem noi<br />
este s-o primim prin credinţă. Poate că o asemănare<br />
va înlesni priceperea acestui lucru. Unui copil mic i<br />
se pune în leagăn de către unchiul lui un CEC, să<br />
zicem de 10.000.000 de lei, pe care sâ-i folosească la<br />
maturitate. Are copilul aceşti bani îi are şi nu-i are.<br />
Câtă vreme este minor, el nu poate să facă nimic<br />
cu ei; când însă a ajuns major, poate să facă ce vrea<br />
cu ei. El merge cu carnetul la casă şi zice: "Daţi-mi<br />
vă rog aceşti bani care sunt ai mei". Şi îi primeşte pe<br />
toţi, cu dobândă la dobândă.<br />
Aşa este şi cu mântuirea săvârşită pentru<br />
noi de Domnul Isus prin jertfa de pe cruce, numai că<br />
noi nu şti<strong>am</strong> nimic despre ea. La început nici nu<br />
crede<strong>am</strong> că avem nevoie de mântuire; când a venit<br />
însă vremea să ne dăm se<strong>am</strong>a că suntem nişte<br />
păcătoşi pierduţi şi fără nădejde în lume, atunci <strong>am</strong><br />
<strong>al</strong>ergat după iertare. Dacă venim la Domnul Isus,<br />
credem în jertfa Lui şi să ne plângem sinceri<br />
păcatele, atunci căpătăm iertarea lui Dumnezeu. Ea<br />
ne aşteaptă de mult, ca s-o primim în dar. Cum, e aşa<br />
de simplu Da, e aşa de simplu. Tocmai de aceea<br />
mântuirea li se pare multora imposibilă, pentru că ea<br />
este aşa de simplă. Dacă ar trebui ca ei să aducă vreo<br />
jertfă, ar face-o; dar ca să creadă pur şi simplu în<br />
jertfa săvârşită, li se pare prea uşor. Şi totuşi aşa este.<br />
Toată greutatea jertfei L-a costat pe Domnul Isus,<br />
pentru ca noi să ne-o însuşim cu atâta uşurinţă.<br />
Domnul Isus a plătit ca preţ sângele Său pentru<br />
mântuirea noastră, pentru ca noi să ne putem bucura<br />
de mântuire ca de un dar.<br />
Cine se îndreaptă spre Domnul cu pocăinţă<br />
şi credinţă are ceea ce scrie Apostolul Pavel în<br />
epistolele către Efeseni şi Coloseni: "în El (în<br />
Hristos) avem răscumpărarea, prin sângele Lui,<br />
iertarea păcatelor, după bogăţiile harului Său".<br />
Ce este însă cu greşelile<br />
Am auzit odată spunându-se că o<strong>am</strong>enii din<br />
adunare au cinci porunci, şi anume: 1. Să nu bei. 2.<br />
Să nu dansezi. 3. Să nu fumezi. 4. Să nu mergi la<br />
teatru. 5. Să nu arăţi cumva că nu te-ai întors la<br />
Dumnezeu. Se vede imediat că spusele acestea nu<br />
sunt decât o glumă; totuşi, cuprind în ele şi ceva ce<br />
este adevărat. Sunt, în adevăr, între cei credincioşi şi<br />
mulţi care cred că dacă nu mai fac unul sau <strong>al</strong>tul din<br />
lucrurile care sunt la modă în lume, au şi înaintat în<br />
sfinţenie; dar în acelaşi timp ei trăiesc în păcate pe<br />
care nu le socotesc ca păcate.