GAVRIL CIUBAN - Biblioteca judeÅ£eanÄ "Petre Dulfu"
GAVRIL CIUBAN - Biblioteca judeÅ£eanÄ "Petre Dulfu"
GAVRIL CIUBAN - Biblioteca judeÅ£eanÄ "Petre Dulfu"
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Gavril Ciuban - 60<br />
devin mai colţuroase şi mai zgomotoase, apar chiar aluzii la evenimente<br />
contemporane („enoriaşii lui Hipocrate ce au/ tămăduit/ ogoiţi de<br />
emoţii/ cele patruzeci de cadavre”). Deschiderile acestea spre social<br />
(magazinele dau din coadă!) sunt însă imediat resimţite ca străine<br />
matricei sale poetice. Un duh al conversării de sine, un „om viu (ce)<br />
petrecea la gârlă/ o pereche de fl uturi limpezi” avertizează „Aibi<br />
de grijă,/ versul tău în primejdie este” (Dialog despre păşune întro<br />
poiană minată). Vocea interioară răbufneşte: „Poezie, le este dor<br />
singurătăţilor mele de tine”, aşa că drumul bun trece prin încercarea<br />
de a trezi „din vis visul/ când acestuia i se pare că aiurează/ realul”<br />
(Anotimpuri pierdute). Tonul poemelor este cel al discreţiei. Este în ele<br />
o bunăcuviinţă a cuvântului, o atitudine blând-prevestitoare, o teamă<br />
de a nu brusca, de a nu strivi „corola de minuni a lumii”. De altfel<br />
spiritul blagian bântuie poemele lui Ciuban din Cultivatorul de pietre<br />
şi tandra dihanie. Afi liate mai curând liniei poetice şi sensibilităţii<br />
generaţiei ’70, poemele lui Gavril Ciuban par nişte fi ne desene în<br />
fi ligran. Metafora este puterea şi slăbiciunea acestui gen de poezie, de<br />
altfel poetul se şi declară drept „Soldat voluntar al metaforei”.<br />
Pe lângă poezia lui Ciuban se poate trece fără să o bagi în<br />
seamă dacă nu te afl i într-o stare potrivită, pentru că receptarea<br />
ei cere o anume stare răbdătoare şi atentă, o anume prospeţime şi<br />
acuitate a percepţiei. Abia atunci se declanşează plăcerea lecturii,<br />
fi indcă poemele şi metaforele sale sunt programate nu pe explozie ci<br />
pe implozie. Poezia lui Ciuban are un spirit de fi neţe, oarecum desuet,<br />
pe care optzeciştii l-au abandonat”.<br />
(Mureşan, Ion. Dihanie tandră, poezia... Tribuna, 5, nr. 6,<br />
11-17 febr. 1993, p. 4).<br />
„Salutăm debutul dl. Gavril Ciuban (Cultivatorul de pietre şi<br />
tandra dihanie, Ed. Dacia, 1992). Poezia sa nu se supune unei clasificări,<br />
nu se lasă încarcerată unei tematici şi nici unui tip, poate şi pentru că<br />
inima sa „aduce a peşteră”. Poezia sa este ca un labirint în care „sufletele<br />
Documentar biobibliografic aniversar 83