Nr. 6 / 2009 - Revista PÄdurilor
Nr. 6 / 2009 - Revista PÄdurilor
Nr. 6 / 2009 - Revista PÄdurilor
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Fiind format într-un asemenea climat de studiu<br />
şi exigenţă, nu mi-a fost greu să mă încadrez după<br />
absolvire în calitate de viitor cadru didactic în<br />
această atmosferă cu adevărat universitară.<br />
Chiar dacă parcursul ierarhiei didactice,<br />
datorită condiţiilor politice şi sociale, nu mi-a fost<br />
întotdeauna favorabil, pot spune că sunt totuşi<br />
mulţumit şi împăcat. Poate că acest lucru m-a<br />
ambiţionat şi mai mult şi m-a obligat să muncesc<br />
şi mai asiduu. Faptul că după 21 de ani de activitate<br />
la disciplina de Silvicultură am fost obligat să<br />
mă transfer la Pedologie şi Staţiuni Forestiere îl<br />
consider până la urmă un avantaj, care mi-a permis<br />
să încerc să adaptez cunoştinţele despre soluri şi<br />
staţiuni la nevoile Silviculturii.<br />
De un real folos în pregătirea mea profesională<br />
mi-au fost şi noile discipline introduse în planul<br />
de învăţământ după anul 1990 şi anume Ecologie<br />
generală şi forestieră, Silvicultură în alte zone<br />
geografice şi Elemente de geologie şi geomorfologie.<br />
Foarte profitabili sub raport profesional şi<br />
uman mi-au fost şi cei 2 ani petrecuţi în calitate de<br />
profesor asociat la secţia Geniu Rural, Ape şi Păduri<br />
din cadrul Universităţii Naţionale din Zair (actuala<br />
R.D. Congo), secţie înfiinţată de Facultatea de<br />
Silvicultură de la Universitatea Laval din Quebec,<br />
Canada. Aici am avut posibilitatea să-mi lărgesc<br />
orizontul de specialitate prin cunoaşterea pădurilor<br />
ecuatoriale, cele mai complexe ecosisteme de pe<br />
glob, care constituie o adevărată şcoală vie pentru<br />
Silvicultură. Tot aici am cunoscut o serie de profesori<br />
canadieni de la Universitatea Laval precum şi din<br />
Belgia, Germania, Polonia, Haiti etc. şi am reuşit să<br />
fac cunoscută şcoala românească de Silvicultură. La<br />
vârsta aceea, de 35 de ani, cu ambiţia şi dorinţa de<br />
afirmare, l-am impresionat pe profesorul canadian<br />
Marius Pineau, decanul facultăţii noastre, care<br />
m-a gratulat cu calificativul de L’enfant terrible<br />
de la sylviculture roumaine. Cei 2 ani petrecuţi în<br />
Zair m-au îmbogăţit şi sub raport cultural, social şi<br />
uman, constituind un reper în existenţa mea.<br />
În sfârşit, anul petrecut în calitate de profesor<br />
asociat la École Nationale de Génie Rural, des Eaux<br />
et des Forêts de la Nancy – Franţa, obţinut după un<br />
concurs cu 12 candidaţi din diverse ţări, îl consider<br />
punctul culminant al carierei mele didactice.<br />
Aici, la această prestigioasă şcoală superioară de<br />
Silvicultură, una dintre cele mai vechi din Europa,<br />
la care între anii 1850 şi 1950 au absolvit peste 100<br />
de ingineri silvici din România, mi-am dat seama ce<br />
înseamnă un învăţământ silvic de calitate desfăşurat<br />
într-o societate normală, aşezată, unde numărul de<br />
studenţi dintr-un an era cuprins între 30 şi 40, într-o<br />
ţară posesoare a 14 mil. ha de pădure şi unde în<br />
cadrul disciplinei de Silvicultură am efectuat 34 de<br />
zile de marcări şi 5 turnee de câte o săptămână întrun<br />
an prin toată ţara.<br />
Şi, pentru că dragostea dintâi nu se uită şi e<br />
cea mai intensă, eu mă consider totuşi un produs<br />
al disciplinei de Silvicultură graţie prof. Emil<br />
G. Negulescu şi Ovidiu Petruţiu, dar mai ales a<br />
regretatului prof. Victor Stănescu, cel care nu a avut<br />
şansa de a fi omagiat la vârsta de 70 de ani aşa cum<br />
ar fi meritat, fiind după umila mea părere unul dintre<br />
cei mai străluciţi Silvicultori ai acestei ţări.<br />
Acum, la împlinirea celor şapte decenii de viaţă,<br />
ţin din toată inima să aduc omagiul meu şcolii ca<br />
instituţie şi educaţie şi mai ales slujitorilor săi, care<br />
au contribuit la devenirea mea ca om şi profesionist<br />
(atâta cât este).<br />
Nu în ultimul rând ţin să mulţumesc din suflet<br />
soţiei mele, specialist în informare şi documentare<br />
forestieră, care, de-a lungul întregii mele activităţi,<br />
mi-a fost un sprijin şi ajutor de nădejde, contribuind<br />
la formarea mea ca specialist, dar mai ales ca om.<br />
Vă mulţumesc încă o dată tuturor pentru onoarea<br />
ce mi-aţi făcut-o şi vă asigur de întregul meu respect<br />
şi de întreaga mea gratitudine.<br />
Prof. univ. dr. ing. Dumitru Romulus Târziu<br />
Membru corespondent al ASAS<br />
56 REVISTA PĂDURILOR Anul 124 <strong>2009</strong> <strong>Nr</strong>. 6