Nr. 6 / 2009 - Revista PÄdurilor
Nr. 6 / 2009 - Revista PÄdurilor
Nr. 6 / 2009 - Revista PÄdurilor
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Un nou criteriu de caracterizare<br />
ecologică a pădurilor: dimensiunea<br />
spiritual-estetică 1<br />
Constantin BÂNDIU<br />
În infinitul creaţiilor naturale, pădurea nu este<br />
o entitate oarecare, ci o fiinţă vie cu totul specială,<br />
despre care putem spune metaforic că are un suflet,<br />
iar acest suflet se poate percepe atât epifenomenal,<br />
în ritmicitatea formelor, a volumelor, golurilor şi<br />
culorilor, cât, mai ales, în funcţiile sale integratoare,<br />
ca fiinţă colectivă. De aici atmosfera sa de mister,<br />
de necunoscut, care ne întâmpină de îndată ce<br />
i-am trecut pragul, de aici fascinanta sa mitologie<br />
şi, tot de aici porneşte gândul în mişcarea sa către<br />
infinit. Cel care trăieşte în spiritul pădurii simte în<br />
subconştient o prezenţă vie reconfortantă, care-i dă<br />
speranţă şi forţă de luptă împotriva stresurilor vieţii<br />
şi, totodată, găseşte liniştea necesară vindecării sale.<br />
Conectarea cu transcendentul, dialogul cu înaltul,<br />
ca într-un templu, în pădure se produce.<br />
Dar, dacă pădurea are suflet, ea ne îndeamnă să<br />
şi simţim, să şi gândim frumos, ceea ce înseamnă „a<br />
filosofa”. Iată cum, pătrunzând într-un alt spaţiu, în<br />
metaspaţiu, ajungem la ceea ce se poate defini ca o<br />
„silvosofie”.<br />
La baza noii discipline stă o silvocalie, elaborată<br />
de noi mai înainte (Scripcaru şi Bândiu, 1997;<br />
Bândiu, 2004), care vede în frumuseţea pădurii o<br />
stare specială de spirit, similară cu cea care rezultă<br />
din contemplarea artelor. Văzută, deci, prin prisma<br />
artei, ca o realitate de dincolo de noi, pădurea se<br />
transfigurează, oferindu-ne o altă realitate, mai<br />
eterică, spiritualizată, impregnată de emotivitate,<br />
poezie şi mit. Este punctul final spre care tinde<br />
silvocalia sau, metaforic vorbind, este o „închidere<br />
a cercului”, după un periplu prin lumea ideilor, ceea<br />
ce poate însemna şi „o silvosofie după silvocalie”,<br />
cu toate consecinţele pragmatice care decurg de<br />
aici, în principal prin modificarea paradigmelor<br />
ecosistemice, care, în concepţia noastră, primesc o<br />
nouă dimensiune: cea spiritual-estetică. 1<br />
Înţelegând prin frumos ecosistemic perfecta<br />
armonie dintre structură şi formă, dintre funcţie<br />
1<br />
Lucrare prezentată la simpozionul „Noi concepţii şi realizări în domeniul<br />
ecologiei forestiere”, organizat de Secţia de Silvicultură a ASAS<br />
pe 2 noiembrie <strong>2009</strong> cu prilejul împlinirii a 80 de ani de la naşterea<br />
dr.ing. Nicolae Doniţă, membru titular al ASAS.<br />
REVISTA PĂDURILOR Anul 124 <strong>2009</strong> <strong>Nr</strong>. 6<br />
şi substrat, dintre intrări şi ieşiri, proprietăţi care,<br />
într-o formă modificată, redau principiul lui Platon<br />
(„echivalentul Binelui este Frumosul”), pentru o<br />
mai rotundă definire, vom mai adăuga o serie de<br />
concepte, preluate din estetica lui Immanuel Kant:<br />
„plăcere, în absenţa durerii”, „finalitate, în absenţa<br />
scopului”, „universalitate, în absenţa normelor<br />
particulare” şi „ordine, în absenţa legii”.<br />
Aceste concepte, care, în fapt, exprimă esenţa<br />
artei, aplicate la pădure devin principii călăuzitoare,<br />
ajutându-ne să distingem între scop, necesitate şi<br />
gratuitate: frumosul natural este o generoasă şi gratuită<br />
ofertă făcută nouă, pentru a ne reda pe noi înşine şi a ne<br />
vindeca de alienare şi a regăsi bucuria de a trăi.<br />
Dar noua estetică, de tip silvestru, ne mai<br />
permite să descoperim şi alte asemenea principii,<br />
menite să constituie punctul de plecare, decalogul<br />
unei silviculturi pe baze estetico-ecosistemice.<br />
Acestea ar fi: 1. Idealitate, ca arhetip de frumuseţe<br />
naturală, 2. Armonie, sau perfecţiune de organizare<br />
structural-funcţională, 3. Pluralitate, 4. Durabilitatecvasieternitate,<br />
5. Poartă de pătrundere în lumea<br />
fabuloasă a visului şi a poeziei, 6. Spaţiu de regăsire<br />
a miturilor copilăriei, 7. Invitaţie la înţelepciune<br />
şi melancolică filosofare, 8. Spiritualitate, 9.<br />
Sacralitate, topos purificator, 10. Speranţă pentru<br />
binele, sau siguranţa ecologică de mâine.<br />
Două sunt coordonatele arhitecturale ale<br />
frumosului silvestru: o anumită succesiune a<br />
formelor şi volumelor în timp şi spaţiu, deci ritmica<br />
interioară, şi o îmbinare armonioasă a spaţiului gol,<br />
din afară sau din interior, cu spaţiul împădurit, deci<br />
ritmica exterioară, tradusă în peisaj. Privită din afară,<br />
pădurea este componentă a peisajului geografic;<br />
privită din interior, ea este undă, ondulaţie, sau<br />
înşiruire de coloane, care sugerează templul.<br />
În termeni silvici, aceasta înseamnă că în<br />
intervalul a două structuri fundamentale: plurienul<br />
şi echienul, sau mai precis unienul, ambele larg<br />
răspândite în natură. De aici o primă distincţie de<br />
ordin estetic: încadrarea unei păduri cu o structură<br />
dată în stilul arhitectonic specific, care i se potriveşte.<br />
17