Nr. 6 / 2009 - Revista PÄdurilor
Nr. 6 / 2009 - Revista PÄdurilor
Nr. 6 / 2009 - Revista PÄdurilor
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
vast material de descriere a condiţiilor de viaţă a<br />
pădurilor din întreaga ţară, pe unităţi regionale (din<br />
păcate nepublicat).<br />
În zonarea producţiei pădurilor sunt stabilite<br />
19 tipuri fizico-geografice şi 40 de unităţi silvoeconomice<br />
regionale. În celelalte două lucrări s-au<br />
delimitat 5 mari regiuni forestiere cu 37 subregiuni<br />
şi 144 sectoare regionale ale principalelor 10 formaţiuni<br />
forestiere naturale zonale din România.<br />
Pentru fiecare sector se indică elemente climatice<br />
şi potenţialul termic, hidric şi trofic al staţiunilor,<br />
iar pe subregiuni sunt prezentate şi caracteristici<br />
diferenţiale ale producţiei forestiere, ale dăunătorilor<br />
pădurii, ale gospodăririi în trecut, ale efectivelor<br />
optime de vânat etc. În regionarea efectuată de<br />
colectivul condus de C. Chiriţă au fost stabilite 85<br />
de districte şi 99 de subdistricte de condiţii de viaţă<br />
a pădurilor.<br />
Trebuie menţionat că au existat însă şi cercetări<br />
de tipologie a pădurilor şi a staţiunilor care pot fi<br />
considerate cataloage regionale de tipuri (Paşcovschi<br />
şi colab., 1954; Leandru, 1954; Paşcovschi şi colab.,<br />
1955; Paşcovschi şi colab., 1956; Dămaceanu şi<br />
colab., 1964, Paşcovschi şi Doniţă, 1967; Ionescu<br />
1968).<br />
Studiile naturalistice pe ocoale silvice, din<br />
diferite districte, efectuate de C. Chiriţă şi colab.<br />
între anii 1970-1982, conţin practic şi inventare<br />
de tipuri de staţiuni valabile pentru acele districte.<br />
Există şi teze de doctorat care conţin caracterizări<br />
tipologice regionale.<br />
Dar abia în anul 2006 a fost lansat, în cadrul<br />
Institutului de Cercetări şi Amenajări Silvice<br />
(ICAS), un amplu program de stabilire a cataloagelor<br />
regionale de ecosisteme şi de staţiuni forestiere. În<br />
primul an s-au luat în studiu 4 subregiuni din nordestul<br />
ţării (după regionarea publicată în 1980).<br />
Dar decesul regretatului dr. Nicolae Geambaşu,<br />
conducătorul programului, a stopat cercetările.<br />
Este însă imperios necesară reluarea acestui<br />
program, deoarece fără o definitivare a cercetărilor<br />
tipologice pe plan regional nu se poate trece la<br />
gospodărirea durabilă a pădurilor şi la utilizarea<br />
corectă a staţiunilor, geografic şi ecologic diferenţiată.<br />
Prin cercetările ce se vor efectua în acest program<br />
se vor putea descrie noi tipuri sau variante regionale<br />
de tipuri, dar în special se vor putea redefini multe<br />
tipuri de staţiuni puternic modificate în ultimii 50 de<br />
ani din cauza unor acţiuni antropice care au alterat<br />
echilibrul condiţiilor de viaţă (de exemplu staţiunile<br />
din lunci, cele de terenuri erodate din fondul<br />
forestier, cele de terenuri poluate, aridizate etc.).<br />
Trebuie precizat că pe plan regional trebuie<br />
să fie stabilite atât tipurile de ecosisteme pentru<br />
pădurile în care s-a păstrat compoziţia naturală,<br />
indicată staţional, cât şi tipurile de staţiune pentru<br />
toate situaţiile din fondul forestier sau din alte<br />
terenuri care ar urma să fie împădurite. Este vorba<br />
în primul rând de terenurile agricole degradate care<br />
formează în prezent mare parte din terenurile ce<br />
se împăduresc şi în care se întâmpină dificultăţi în<br />
stabilirea soluţiilor adecvate în plan regional. Este<br />
vorba apoi de stabilirea tipurilor de staţiuni de stepă<br />
în care de asemenea se vor face împăduriri sau se<br />
vor înfiinţa perdele forestiere de protecţie.<br />
După întocmirea cataloagelor regionale va fi<br />
necesară monitorizarea evoluţiei rapide a unor<br />
tipuri sub influenţa condiţiilor de mediu (în special<br />
de climă) foarte schimbătoare, ca şi a impacturilor<br />
antropice tot mai puternice.<br />
Ca unităţi regionale pentru elaborarea<br />
cataloagelor se pot folosi regionările din 1968 şi<br />
1980 care coincid în linii mari. În programul amintit<br />
anterior s-a luat ca bază regionarea din 1980. Ca<br />
unităţi de lucru au fost admise subregiunile în care<br />
condiţiile de viaţă şi vegetaţia naturală au, mai mult<br />
sau mai puţin, aceeaşi diversitate, dictată în special<br />
de climă, relief, roci, soluri. Aceste subregiuni sunt<br />
redate în fig. 1.<br />
Pentru a ilustra deosebirile dintre subregiuni sub<br />
raportul aprovizionării cu apă, factor determinant<br />
în producţia forestieră, în tabelul nr. 1 se prezintă<br />
Fig. 1. Harta regionării pădurilor din 1980. A 1<br />
- O 3<br />
subregiuni forestiere.<br />
14 REVISTA PĂDURILOR Anul 124 <strong>2009</strong> <strong>Nr</strong>. 6