Monografia (document PDF) - Asociatia Tinerilor Istorici din Moldova
Monografia (document PDF) - Asociatia Tinerilor Istorici din Moldova
Monografia (document PDF) - Asociatia Tinerilor Istorici din Moldova
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Presă şi cenzură în Basarabia. Documente şi comentarii<br />
ideilor, cărţii, presei etc. Şi mai mult, în perioada imediat următoare anului 1812, Basarabia a fost<br />
închisă, pentru două decenii, aproape ermetic, între două cordoane de frontieră:<br />
• Cordonul „sanitaro-vamal” de la Nistru, instituit în 1793 (după anexarea la Rusia a unui vast<br />
teritoriu <strong>din</strong> stânga Nistrului), şi care a continuat să funcţioneze şi după anul 1812, chiar în<br />
pofida disputelor politice <strong>din</strong>tre cercurile diriguitoare ale administraţiei locale şi cele <strong>din</strong><br />
Sankt Petersburg, va fi anulat prin ucazul Senatului în 26 septembrie 1830 320 .<br />
• După anul 1812 hotarele imperiului s-au extins până la râul Prut, Dunăre şi litoralul de nordvest<br />
al Mării Negre, acest segment devenind cel de al doilea cordon de frontieră. Către luna<br />
aprilie 1818, sunt confirmate oficial şi statele de personal ale oficiilor vamale care activau<br />
în baza Regulamentului de carantină (<strong>din</strong> 1796) 321 .<br />
Cert este că începând cu anul 1818, orice trecere peste hotarul de la Prut era înregistrată la<br />
oficiile vamale (două districte principale): 1. Sculeni – cu statut de carantină centrală, în Novoseliţa<br />
[Noua Suliţă] – carantină centrală, în Leova – carantină specială, în Lipcani – post de carantină;<br />
2. Ismail – carantină centrală, Reni – carantină specială, Akkerman – post de carantină 322 . Restricţiile<br />
regimului de frontieră erau deosebit de aspre, în special în perioada regimului de carantină<br />
cu o durată de până la 10-16 zile. În scopul asigurării funcţionării stricte a regimului de carantină,<br />
dar şi pentru paza frontierei, au fost aduse, în 1820, <strong>din</strong> centrul guberniilor ruseşti unităţi speciale<br />
de cazaci dislocaţi în satele <strong>din</strong> zonă (cu o acoperire de 10 verste). Aceste regimente, ulterior (în<br />
1861) au fost împărţite în două brigăzi cu sediul la Sculeni şi Cubei 323 .<br />
Instituţionalizarea sistemului de cenzură în Imperiul Rus către deceniul trei al secolului al<br />
XIX-lea, a contribuit la crearea unui sistem riguros de control, în special în zonele de frontieră.<br />
Restricţii privitor la presa străină, care pătrundea în imperiul ţarilor, sunt prevăzute şi de Statutul<br />
de cenzură aprobat de către Senat în 1826 (art. 129, 136, 137, 141, 168 etc.) 324 . Stipulările statutare<br />
prevăzute în diverse articole erau descrise cu atâtea amănunte încât se putea de interzis<br />
orice. După cum susţinea în acest sens cenzorul S. N. Glinka (scriitor şi publicist rus), „acest statut<br />
permitea şi Tatăl nostru să fie interpretat în stil iacobin” 325 . Acest statut a suportat modificări<br />
ulterioare, fiind înlocuit cu un altul în 1828, în baza căruia au fost elaborate regulamente speciale<br />
pentru serviciile vamale ale zonelor de frontieră 326 . Acestea se aflau în subordonare directă<br />
guvernatorului local, pe lângă care exista şi un departament cu destinaţie specială – Secţia a III-a<br />
Imperială – preocupată direct cu supravegherea şi respectarea Statutului de cenzură 327 .<br />
Informaţia <strong>document</strong>ară oferită de arhivele locale ne conduc la concluzia că presa românească<br />
care a pătruns în Basarabia, pe parcursul secolului al XIX-lea era supusă restricţiilor de cenzură<br />
după trecerea imediată a hotarului de frontieră. Era, de fapt, prima etapă de control, aceasta<br />
presupunând mai multe trepte: 1. Secţia a III-a de poliţie (<strong>din</strong> cadrul cancelariei guvernatorului<br />
militar/civil al Basarabiei); 2. Comitetul de cenzură <strong>din</strong> Odesa (<strong>din</strong> cadrul cancelariei guvernatorului<br />
general al Novorossiei şi regiunii Odesa); 3. Comitetul de cenzură <strong>din</strong> Sankt Petersburg (în<br />
prima jumătate a sec. al XIX-lea, aflat în subordonarea mai multor departamente ministeriale) 328 .<br />
320<br />
Valentin Tomuleţ, Consideraţii privind regimul vamal al Basarabiei în perioada 1812-1830, în Tyragetia [Anuar], vol. VI –<br />
VII, 1996-1997, Chişinău, 1998, p. 210; autorităţile <strong>din</strong> Sankt Petersburg au respins în repetate rândur propunerile puterii<br />
locale <strong>din</strong> Basarabia (de regulă, funcţionari ruşi), privind suprimarea imediată a cordonului sanitaro-vamal de la Nistru; vezi,<br />
de asemenea, Valentin Tomuleţ, Politica comercial-vamală a ţarismului în Basarabia (1812-1830). Documente inedite <strong>din</strong><br />
arhivele Rusiei, Ucrainei şi Republicii <strong>Moldova</strong>, Centrul editorial al USM, Chişinău, 2002, 423 p .<br />
321<br />
Valentin Tomuleţ, Controverse privind suprimarea cordonului vamal de la Nistru, 1812-1830, în Tyragetia [Anuar], vol. VI –VII,<br />
1996-1997, Chişinău, 1998, p. 216.<br />
322<br />
Valentin Tomuleţ, Controverse privind suprimarea cordonului vamal de la Nistru…, p. 212.<br />
323<br />
Lidia <strong>Moldova</strong>n, Din istoria Basarabiei în anii de ocupaţie ţaristă, în Analele Ştiinţifice ale Universităţii de Stat <strong>din</strong> <strong>Moldova</strong>.<br />
Seria „Ştiinţe socioumanistice”, vol. III, CEP, USM, Chişinău, 2004, p.71.<br />
324<br />
Сборник постоновлений по цензуре с 1720 по 1862 г., СПб, 1862, с. 244, 248, 264, 265, 273.<br />
325<br />
Глинка С.Н., Записки, Русская Старина, СПб, 1895, с. 349-350; Pentru durităţile exagerate care le conţinea statutul de<br />
cenzură <strong>din</strong> 1826, acesta l-a numit „ciugunnyj” (de fontă). Deşi autorul citat era de orientare monarhistă (!).<br />
326<br />
ANRM, F. 2, inv. 1, d. 1423, f. 1-7. Comitetul de cenzură creat în 1826 avea o componenţă <strong>din</strong> trei miniştri (de externe, de<br />
interne şi cel al învăţământului public), aceştia având în subordonare două filiale: <strong>din</strong> Sankt Petersburg şi <strong>din</strong> Moscova.<br />
327<br />
ANRM, F. 2, inv. 1, d. 2790, f. 34-54.<br />
328<br />
ANRM, F. 2, inv. 1, d. 1423, f. 1-2; F. 2, inv. 1, d. 2790, f. 1-2.<br />
– 65 –