Monografia (document PDF) - Asociatia Tinerilor Istorici din Moldova
Monografia (document PDF) - Asociatia Tinerilor Istorici din Moldova
Monografia (document PDF) - Asociatia Tinerilor Istorici din Moldova
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Maria Danilov<br />
ce <strong>din</strong> patrimoniul Bibliotecii Academiei Române, în special, cele ce reflectă ecoul Basarabiei în<br />
presa <strong>din</strong> România. Ceea ce ar trebui să reţinem <strong>din</strong> capul locului, este un fapt defel măgulitor: în<br />
colecţiile de patrimoniu <strong>din</strong> Republica <strong>Moldova</strong>, actualmente, se deţin puţine surse autentice în<br />
baza cărora poate fi reconstituit istoricul primului ziar de limbă română apărut la Chişinău în 24<br />
mai 1906. Să mai amintim în context că, în anii <strong>din</strong> urmă, a fost identificat doar un singur exemplar<br />
<strong>din</strong> ziarul Basarabia (<strong>din</strong> cele 79 de numere: 24 mai, 1906 – 11 martie, 1907) – nr. 40 <strong>din</strong> 11<br />
octombrie 1906.<br />
O situaţie similară, în contextul problemei abordate (puţinătatea surselor) s-a constatat şi pentru<br />
colecţiile <strong>din</strong> România. Spre exemplu, în patrimoniul Bibliotecii Academiei Române se păstrează,<br />
la fel, un singur exemplar <strong>din</strong> Basarabia – nr. 79, <strong>din</strong> 11 martie 1907 (ultimul număr). Faptul că<br />
informaţia istorică privitor la ultimul număr apărut al Basarabiei (nr. 79 <strong>din</strong> 11 martie 1907) a fost<br />
greşit interpretată în perioada interbelică (de Pan Halippa, Şt. Ciobanu ş.a.), cu scurgerea timpului<br />
s-a ajuns să se confunde şi conţinutul propriu-zis al ziarului. Spre exemplu, Nicolae Ciachir (1992),<br />
care, după cum s-a arătat mai sus, indica corect data apariţiei ultimului număr (nr. 20/ 79 <strong>din</strong> 11<br />
martie), atunci conţinutul acestuia este confundat cu cel <strong>din</strong> 4 martie (nr. 19/ 78). Textul „Deşteaptă-te<br />
Române” apare pe prima pagină a ziarului Basarabia <strong>din</strong> 4 martie 1907 şi, nicidecum<br />
nu poate fi confundat cu cel <strong>din</strong> 11 martie, unde acesta este lipsă.<br />
Apariţia primului ziar de limbă română în Basarabia, la începutul sec. XX, n-a fost un fenomen<br />
accidental. Cu atât mai mult acest eveniment publicistic nu poate fi pus în exclusivitate în legătură<br />
cu înfrângerea Imperiului Rus în războiul ruso-japonez şi revoluţia rusă de la 1905-1907. Activitatea<br />
ziarului Basarabia a demonstrat cu prisosinţă, că în provincia <strong>din</strong>tre Prut şi Nistru ideea românismului,<br />
după aproape un secol de rusificare forţată, a reuşit, totuşi, să răzbată, să pătrundă, să<br />
dăinuie în conştiinţa publică a unei părţi însemnate a diverselor categorii sociale: fie ţărani, preoţi<br />
sau nobilime. Primul ziar de limbă română – Basarabia (1906-1907) – a fost, mai degrabă, izbânda<br />
unei generaţii de jertfă<br />
O altă izbândă in publicistica basarabeană de la începutul secolului XX, o constituie revista<br />
Luminătorul. Curentul cultural-religios <strong>din</strong> mijlocul preoţimii basarabene a fost o prezenţă perpetuă<br />
pe tot parcursul secolului al XIX-lea, impunându-se în viaţa spirituală a provinciei chiar <strong>din</strong><br />
momentul anexării acesteia de către ruşi. Referitor, însă, la anul de apariţie al revistei – anul 1908<br />
– nu mai puţin important ar fi să sesizăm, să relevam, de fapt, şi un alt aspect al problemei, de<br />
detaliu, care conturează o imagine nuanţată a unor realităţi basarabene. Doar atât. Apariţia jurnalului<br />
bisericesc la începutul anului 1908 a coincis (ironia soartei) cu numirea în scaunul eparhial<br />
<strong>din</strong> Chişinău al episcopului Serafim Ciceagov.<br />
Către sfârşitul lunii ianuarie 1908, colectivul redacţional a reuşit să scoată de sub tipar primul<br />
număr al revistei Luminătorul. Revista avea un program strict limitat de canonul cenzurii sinodale.<br />
Fiecare număr al revistei (coperta 1 interior), până la anul 1918, va fi însoţit de apostila cenzurii:<br />
„Cu dezlegarea spre tiparu; cenzor protoiereu Spiridon Muranevici”. Este foarte greu, de neînchipuit<br />
chiar, să ne imaginăm cum ar fi derulat viaţa spirituală a provinciei la începutul sec. XX în<br />
lipsa unei asemenea reviste în limba română. Dacă am judeca asupra importanţei acestui eveniment<br />
cultural şi spiritual deopotrivă, doar în baza ecoului <strong>din</strong> presa vremii, şi tot am fi în stare să<br />
lămurim adevărata dimensiune spirituală a fenomenului. Preoţimea basarabeană îşi punea mari<br />
speranţe într-o asemenea revistă: „ea va trebui neapărat să devină o revistă de educaţie moralduhovnicească<br />
a clerului, un mijloc viu de comunicare cu enoriaşii”. După cum ne comunica părintele<br />
Constantin Parfenie (un foarte bun cunoscător al vieţii eparhiale <strong>din</strong> Basarabia), de la 1 ianuarie<br />
1907 revista deja fusese expediată în parohii (cu abonat obligatoriu ), în peste 700 de sate.<br />
Clerul „moldovean”, în acele clipe de mari prefaceri ale vieţii naţionale şi spirituale <strong>din</strong> Basarabia<br />
anului 1917, a fost în epicentrul evenimentelor sociale. Jurnalul bisericesc s-a inclus în lupta<br />
pentru emancipare naţională. Revista preia, multiplică, publică aproape totul <strong>din</strong> ceea ce poate<br />
îndemna la o redeşteptare a spiritului amorţit al basarabenilor. În acea stare de avânt general, de<br />
– 136 –