Ãncetarea contractului individual de muncÄ
Ãncetarea contractului individual de muncÄ
Ãncetarea contractului individual de muncÄ
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
ori situaţia <strong>de</strong> fapt care a stat la baza pronunţării hotărârii s-a schimbat, se poate <strong>de</strong>termina reanalizarea<br />
condiţiilor <strong>de</strong> reprezentativitate.<br />
§4. Încheierea contractelor colective (negocierea colectivă)<br />
În literatura <strong>de</strong> specialitate s-a arătat că, spre <strong>de</strong>osebire <strong>de</strong> Legea nr. 130/1996, care preve<strong>de</strong><br />
obligativitatea negocierii doar la nivelul unităţilor cu peste 21 <strong>de</strong> salariaţi (art. 3 alin. 1), Codul muncii, fără să<br />
facă distincţie, dispune, cu caracter general, că „negocierea colectivă este obligatorie, cu excepţia cazului în care<br />
angajatorul are încadraţi mai puţin <strong>de</strong> 21 <strong>de</strong> salariaţi” (art. 236 alin. 2). Prin urmare, se poate aprecia că a operat<br />
o modificare implicită a Legii nr. 130/1996 prin Codul muncii, negocierea <strong>de</strong>venind obligatorie la orice nivel –<br />
naţional, ramuri <strong>de</strong> activitate, grupuri <strong>de</strong> angajatori şi angajatori care au cel puţin 21 <strong>de</strong> salariaţi. Contrar acestei<br />
opinii, se poate consi<strong>de</strong>ra că din formularea art. 236 alin. 2 din Cod se subînţelege condiţia obligativităţii<br />
negocierii numai la nivel <strong>de</strong> angajator, cu excepţia arătată. În orice caz, pentru nivelul angajatorului, dispoziţiile<br />
trebuie înţelese în sensul că acestuia îi revine obligaţia ca anual să iniţieze negocierile colective, să invite<br />
salariaţii să participe la aceste negocieri.<br />
Obligaţia <strong>de</strong> a negocia este una <strong>de</strong> diligenţă şi nu una <strong>de</strong> rezultat. Prin urmare, încheierea <strong>contractului</strong><br />
colectiv nu este obligatorie; acesta se va încheia numai dacă, în urma negocierii, părţile au căzut <strong>de</strong> acord.<br />
Această concluzie logică este susţinută şi <strong>de</strong> art. 240 alin. 1 din Codul muncii şi art. 10 alin. 1 din Legea nr.<br />
130/1996; conform acestor dispoziţii (supletive şi nu imperative), contractele colective <strong>de</strong> muncă se pot încheia<br />
la nivelul angajatorilor, ramurilor <strong>de</strong> activitate şi la nivel naţional.<br />
Legea nr.130/1996 conţine unele dispoziţii referitoare la procedura negocierii contractelor colective <strong>de</strong><br />
muncă, în cazul angajatorilor.<br />
Negocierea este obligatorie şi trebuie să aibă loc în fiecare an după cum urmează:<br />
- după cel puţin 12 luni <strong>de</strong> la data negocierii prece<strong>de</strong>nte, neurmată <strong>de</strong> încheierea <strong>contractului</strong> colectiv <strong>de</strong><br />
muncă sau <strong>de</strong> la data intrării în vigoare a <strong>contractului</strong> colectiv <strong>de</strong> muncă, după caz;<br />
- cu cel puţin 30 <strong>de</strong> zile anterior expirării contractelor colective <strong>de</strong> muncă încheiate pe un an.<br />
Iniţiativa negocierii aparţine patronului. În situaţia în care el nu angajează negocierea, aceasta are loc la<br />
cererea organizaţiei sindicale sau a reprezentanţilor salariaţilor, după caz, în termen <strong>de</strong> 15 zile <strong>de</strong> la formularea<br />
cererii. Într-un asemenea caz, patronul trebuie să convoace cealaltă parte în ve<strong>de</strong>rea efectuării negocierii.<br />
Neîn<strong>de</strong>plinirea obligaţiei patronului <strong>de</strong> a negocia (iniţia negocierea) constituie contravenţie.<br />
Cu ocazia primei întâlniri a părţilor, se precizează:<br />
- informaţiile pe care patronul le va pune la dispoziţia <strong>de</strong>legaţilor sindicali sau ai salariaţilor şi data la<br />
care urmează a în<strong>de</strong>plini aceasta obligaţie (se consi<strong>de</strong>ră că informaţiile trebuie să permită o analiză comparată a<br />
situaţiei locurilor <strong>de</strong> muncă, a clasificării profesiilor şi meseriilor, a nivelului <strong>de</strong> salarii, a duratei timpului <strong>de</strong><br />
lucru şi a organizării programului <strong>de</strong> lucru);<br />
- locul şi calendarul reuniunilor.<br />
La întocmirea calendarului întâlnirilor, părţile trebuie să respecte dispoziţia conform căreia durata<br />
negocierii obligatorii nu poate <strong>de</strong>păşi 60 <strong>de</strong> zile.<br />
Legea nu interzice şi, prin urmare, părţile pot conveni ca la negociere, în afară <strong>de</strong> reprezentanţii lor, să<br />
participe anumiţi specialişti – jurişti, economişti, mediatori – care să sprijine <strong>de</strong>sfăşurarea tratativelor pentru<br />
stabilirea clauzelor <strong>contractului</strong> colectiv <strong>de</strong> muncă.<br />
§5. Conţinutul contractelor colective <strong>de</strong> muncă<br />
În această materie trebuie avute în ve<strong>de</strong>re dispoziţiile generale ale Legii nr. 130/1996 care nu limitează,<br />
în principiu, libertatea părţilor în negocierea şi stabilirea conţinutului contractelor colective. Totuşi, părţile<br />
trebuie să ţină seama <strong>de</strong> o serie <strong>de</strong> reguli <strong>de</strong> bază consacrate în lege.<br />
Astfel, clauzele contractelor colective <strong>de</strong> muncă pot fi stabilite numai în limitele şi condiţiile prevăzute<br />
<strong>de</strong> lege; la încheierea <strong>contractului</strong> colectiv <strong>de</strong> muncă preve<strong>de</strong>rile legale referitoare la drepturile salariaţilor au un<br />
caracter minimal. În acelaşi timp, contractele colective nu pot conţine clauze care să stabilească drepturi la un<br />
nivel inferior celui stabilit prin contractele colective <strong>de</strong> muncă încheiate la nivel superior, iar contractele<br />
<strong>individual</strong>e <strong>de</strong> muncă nu pot conţine clauze care să stabilească drepturi la un nivel inferior celui stabilit prin<br />
contractele colective <strong>de</strong> muncă, indiferent <strong>de</strong> nivelul la care acestea au fost încheiate.<br />
Se poate <strong>de</strong>duce că un contract colectiv <strong>de</strong> muncă concretizează nu numai preve<strong>de</strong>rile legii, ci şi pe cele<br />
ale <strong>contractului</strong> superior. Aşa fiind, contractele colective la nivel <strong>de</strong> ramură vor avea la bază contractul colectiv<br />
<strong>de</strong> la nivel naţional, cele <strong>de</strong> la nivelul <strong>de</strong> grupuri <strong>de</strong> angajatori, contractele <strong>de</strong> la nivel <strong>de</strong> ramură ş.a.m.d. În<br />
consecinţă, se va putea remarca faptul că, în timp ce contractul la nivel naţional cuprin<strong>de</strong> clauze <strong>de</strong> maximă<br />
generalitate, un contract <strong>de</strong> la nivelul angajatorului trebuie să conţină clauze concrete, specifice tipului şi<br />
activităţii acestuia.