You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Triumph Spitfire la Cursa de la Le Mans, 1965<br />
1. Triumph Spitfire, 1967<br />
parțial restaurată, stare bună, rulează pe<br />
șosea<br />
viteză maximă constructivă 150 km/h<br />
3685 × 1450 × 1250 mm, 725 kg<br />
serie șasiu FC87907<br />
motor cu 4 cilindri în linie<br />
capacitate de 1167 cmc<br />
2 carburatoare Skinner Union HS-2<br />
putere 67 CP<br />
suspensii independente, cu garda și<br />
convergența ajustabile<br />
Preț de pornire: € 5.000<br />
Triumph Spitfire este un automobil britanic<br />
sportiv, în două uşi, lansat în anul 1962, la<br />
Salonul London Motor. Design-ul modelului era<br />
semnat de italianul Giovanni Michelotti, în 1957,<br />
pentru Standard-Triumph. Platforma noului<br />
automobil s-a bazat în mare parte pe şasiul<br />
şi motorul modelului Triumph Herald şi a fost<br />
produsă de către Standard-Triumph la Canley, în<br />
Coventry.<br />
Originile automobilului datează la începutul<br />
anilor ’60 când constructorul Triumph<br />
plănuia producţia unui nou automobil capabil<br />
să contenească succesul crescând al automobilelor<br />
Austin-Healey Sprite şi MG Midget.<br />
Prototipul noului model va ieşi pe piaţă în 1961,<br />
la Earls Court din Londra, unde câştigă admiraţia<br />
unanimă. Din punct de vedere tehnic, automobilul<br />
este mai mult de factură tradiţională,<br />
cu şasiu casetat, la care se fixează caroseria,<br />
suspensiile sunt pe fiecare dintre cele 4 roţi,<br />
schimbătorul de viteze, manual, în 4 trepte,<br />
iar frâna, anterioară pe disc. Motorizarea este<br />
asigurată de binecunoscutul motor de 4 cilindri<br />
cu arbore cu came laterale de 1147 cm³, de<br />
derivaţie Herald. Graţie alimentării pe baza a<br />
două carburatoare SU, puterea maximă creştea<br />
la 63 CP. Pentru noua sportivă a fost ales numele<br />
Spitfire, în onorea avioanelor de luptă Supermarine<br />
Spitfire, care se aflau în dotarea Forţelor<br />
Aeriene Regale şi care, în Bătălia Angliei (1940),<br />
s-au opus cu succes avioanelor germane Luftwaffe,<br />
reuşind evitarea invaziei naziste, în timpul<br />
celui de-al doilea război mondial.<br />
Primele schimbări au fost făcute în anul 1965:<br />
automobilul a fost dotat cu o nouă mască cu<br />
grilă ce prezintă bare orizontale, noi mânere la<br />
uşi cu încuietori pe ambele părţi, mochetă pe<br />
jos şi scaune mai moi. Noutăţi au fost aduse şi<br />
sistemului de motorizare bazat pe un nou arbore<br />
cu came, cu ajutorul căruia s-au câştigat încă<br />
4 CP, pentru un total de 67 CP. Bordul automobilului<br />
are ceasurile plasate în poziţie centrală,<br />
iar schimbătorul de viteze amplasat direct pe<br />
cutie, reamintind de cockpitul celebrului avion<br />
de vânătoare din cel de-al doilea război mondial.<br />
Deasemenea, motorul, cutia de viteze<br />
şi diferenţialul sunt turnate din fontă de tun,<br />
provenită din topirea arsenalului (tunurilor)<br />
de război casat sau capturat de către armata<br />
britanică.<br />
Casa Triumph, în cei doi ani în care a avut o<br />
secție de racing (1964, 1965), a obţinut o serie<br />
de premii prin participarea Spitfire Mk1 şi Mk<br />
2, în competiţii prestigioase precum: Tour de<br />
France 1964, locul 1 în clasa 1200cc şi locul 10 în<br />
clasamentul general; Cursa de 24 de ore de la Le<br />
Mans , locurile 1 şi 2 în clasa GT < 2000cc în care<br />
concurau cu motoare de 1147cc, respectiv locurile<br />
13 şi 14 în clasamentul general, surclasând<br />
motoare puternice de până la 5500cc (ploaia<br />
din timpul nopţii şi aderenţa scăzută au favorizat<br />
şasiul evoluat al Spitfire -ului, permiţându-i să<br />
ruleze cu mult mai repede decat adversarii).<br />
2. Jeep Wyllis, 1948 - dotat<br />
cu remorcă militară MB-T și<br />
mitralieră tip M2<br />
parțial restaurată, stare bună, rulează pe<br />
șosea<br />
viteză maximă constructivă 104 km/h<br />
3124 × 1451 × 1625 mm, 968 kg<br />
serie șasiu CJ2A142905<br />
motor cu 4 cilindri în linie<br />
capacitate cilindrică de 2199 cmc<br />
putere 63 CP și un cuplu de 144 Nm<br />
cutie de viteze manuală, în 3 trepte și<br />
reductor mecanic pentru tracțiune 4x4<br />
nepermanentă<br />
Preț de pornire: € 4.000<br />
Construit cu precădere în timpul celui de-al<br />
doilea Război Mondial, Willys MB, un Jeep de ¼ t<br />
a fost folosit de forţele armate ale Statelor Unite<br />
pe toate fronturile de luptă, fiind cedat într-un<br />
număr impresionant de exemplare şi aliaţilor,<br />
devenind astfel principalul vehicol folosit de<br />
către armata britanică, sovietică şi franceză.<br />
Numele de Jeep a fost împrumutat din pronunţia<br />
acronimului GP (General Purpose, adică Utilizări<br />
Generale). În perioada imediat următoare celui<br />
de-al doilea Război Mondial, temenul Jeep indica<br />
aproape fiecare vehicol militar lejer, neblindat,<br />
cu un aspect similar Jeep-ului original.<br />
La origini, în proiectul de bază, era un vehicul<br />
extrem de rustic în exterior: o platformă pe<br />
patru roţi cu un compartiment-motor de formă<br />
paralelipipedă, o carlingă protejată uşor de bare<br />
laterale ce nu depăşeau în înălţime nivelul compartimentului<br />
motorului. Parbrizul, constituit<br />
din două geamuri separate de un cadru, erau în<br />
general rabatabile. Ulterior, câteva modificări<br />
au fost aduse la nivelul caroseriei, adaptândo<br />
necesităţilor ofiţerilor de armată, legate de<br />
transportul off-road.<br />
Motorul de serie era Willys Mod 442, numit şi Go<br />
Devil, un motor alimentat cu benzină, de 4 cilindri<br />
şi 2196 cm3, cu 54 CP la 3700 rpm. Sistemul<br />
de transmisie era în trei trepte plus marşarier,<br />
iar tracţiunea, pe toate cele patru roţi. Automobilul<br />
era prevăzut de amortizoare hidraulice,<br />
independente pe cele patru roţi. Primele modele<br />
de Willys MB aveau grila radiatorului din bare de<br />
metal, farurile erau montate pe bara superioară<br />
şi erau mobile, în aşa fel încât să poată fi rabatate<br />
în direcţia motorului, în caz de reparaţii.<br />
Jeep-ul a fost construit în cea mai mare parte<br />
de către Willys şi Ford, dar un anumit număr de<br />
exemplare îi aparţin constructorului Bantam.<br />
Fiecare dintre cele trei producţii de serie se<br />
diferenţiau în câteva aspecte faţă de proiectul de<br />
bază descris mai sus.<br />
După cel de-al doilea Război Mondial şi în<br />
urma unui proces cu constructorul Ford pentru<br />
legitimizarea folosirii termenului „Jeep”, din<br />
care iese câştigător, Willys produce primul său<br />
autovehicul într-o versiune destinată publicului<br />
– CJ, Civilian Jeep – fiind totodată şi primul<br />
4x4 civil de pe piaţa automobilistică. Primele<br />
CJ aveau în esenţă aceleaşi caracteristici ca şi<br />
Willys MB, vehiculul folosit de forţele militare<br />
americane în timpul celui de-al doilea război<br />
mondial. Noutăţile erau vizibile în diversitatea de<br />
culori disponibile pentru Jeep-ul civil, confortul<br />
scaunelor de tip Naugahyde, şi aplicaţiile cromate.<br />
Din punct de vedere mecanic, un heftier<br />
T-90 l-a înlocuit pe cel T-84 al modelului MB.<br />
După producţia CJ 1 şi CJ 2, în perioada anilor<br />
1945-1949 apare versiunea CJ 2A. Experienţa<br />
versiunilor anterioare a contribuit la dezvoltarea<br />
primei producţii în masă a versiunii CJ 2A, ce<br />
avea aspectul unei MB civile, cu un hayon posterior<br />
şi o roată de schimb montată în lateral.<br />
Una dintre diferenţele majore ale celor două<br />
automobile era grila acestora: MB avea farurile<br />
încastrate şi nouă deschizături în grilă, iar CJ<br />
2A avea farurile mai mari montate pe o grilă cu<br />
şapte deschizături. La nivelul motorizării, CJ 2A<br />
era echipat cu un motor L-134 Go-Devil.<br />
Gen. Dwight D. Eisenhower în Jeep-ul său<br />
Willys în timpul celui de al Doilea Război Mondial<br />
Cast-ul din M.A.S.H. în Jeep-ul Willys