Nr. 6/2009 - Politia de Frontiera
Nr. 6/2009 - Politia de Frontiera
Nr. 6/2009 - Politia de Frontiera
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
æi s-a salvat cu mare greutate. Inutil sã mai precizãm participarea<br />
grãnicerilor <strong>de</strong> dincolo æi <strong>de</strong> dincoace <strong>de</strong> Carpaåi la evenimentele<br />
din anii 1821 æi 1848, din timpul Rãzboiului <strong>de</strong> In<strong>de</strong>pen<strong>de</strong>nåã,<br />
în timpul celor douã rãzboaie mondiale etc.<br />
La sfâræitul secolului al XVIII-lea æi începutul celui <strong>de</strong>-al XIXlea,<br />
în structura organizatoricã a slujitorilor <strong>de</strong> la hotare apar unele<br />
mutaåii. Astfel, în Åara Româneascã, Constantin Mavrocordat<br />
înfiinåeazã „Corpul slujitorilor <strong>de</strong> graniåã“, unii numiåi „focæanlâi“<br />
spre Moldova æi alåii „martologi“ spre Oltenia. Apoi, <strong>de</strong>-a lungul<br />
Dunãrii, între Vârciorova æi Brãila, trei regimente (polcuri) au<br />
sarcina atât <strong>de</strong> semnalare a trecerii unor persoane nedorite în<br />
åarã, cât æi <strong>de</strong> prevenire a transmiterii unor boli contagioase din<br />
Orient spre centrul Europei, în cadrul aæa-numitului „cordon <strong>de</strong><br />
carantinã“ (astãzi dupã cum se cunoaæte, PFR previne æi combate<br />
migraåia ilegalã, în special cãtre Occi<strong>de</strong>nt).<br />
APARIÅIA CORPULUI GRÃNICERILOR<br />
Schimbãri importante a cunoscut instituåia grãnicereascã<br />
dupã Tratatul <strong>de</strong> la Adrianopole (1829), când Åãrile Române<br />
æi-au putut crea armate proprii - miliåiile naåionale pãmântene.<br />
Potrivit preve<strong>de</strong>rilor Regulamentului Organic, îndatoririle noii<br />
oætiri constau, în<strong>de</strong>osebi, în „paza graniåilor, a carantinilor<br />
æi a vãmilor, cordonul <strong>de</strong> sãnãtate, slujba dinlãuntru, slujba<br />
oraæelor æi ju<strong>de</strong>åelor, privegherea lucrãtoare pentru împlinirea<br />
dãjdiilor...“ Totalul cadrelor miliåiilor era <strong>de</strong> 4.673 oameni.<br />
O însemnãtate <strong>de</strong>osebitã pentru evoluåia viitoare a<br />
sistemului <strong>de</strong> control al trecerilor peste graniåã l-au<br />
avut æi preve<strong>de</strong>rile Regulamentului pentru Carantinã,<br />
cuprins la cap.VI în Regulamentul Organic al Åãrii<br />
Româneæti, pus în aplicare la 1 iulie 1831. În viziunea<br />
acestui document, scopul instituirii carantinelor era ca<br />
sã pãzeascã Valahia <strong>de</strong> biciul nãprasnicii boli a ciumei:<br />
„astfel, se va aæeza pã marginea d-a stânga Dunãrii un<br />
cordon <strong>de</strong> sãnãtate nestrãmutat“. El era pãzit <strong>de</strong> miliåia<br />
pe toatã marginea Dunãrii dinspre Åara Româneascã,<br />
<strong>de</strong> la hotarul austriac pânã la vãrsarea Siretului în<br />
Dunãre, iar numãrul militarilor pentru pazã se cifra la<br />
1.466 oameni, din care 1.122 pe<strong>de</strong>ætri æi 344 cãlãreåi.<br />
Conform art. 196, orice cãlãtor care venea în carantinã<br />
era îndatorat, dacã era european, sã-æi arate paæaportul,<br />
iar dacã era locuitor dupã marginea Dunãrii trebuia sã<br />
aibã „teæchereaua dregãtorilor locului, dupã cum s-au<br />
urmat tot<strong>de</strong>auna“.<br />
Cei care intrau în Valahia æi erau înarmaåi, potrivit<br />
art. 199, în scopul trecerii cordonului sãnãtãåii erau<br />
îndatoraåi sã lase armele la cancelaria Carantinei pânã<br />
la reîntoarcere.<br />
Porunca Divanului Prinåipatului Valahiei din 16<br />
<strong>de</strong>cembrie 1829 cãtre locuitorii åãrii vorbea <strong>de</strong>spre <strong>de</strong>sfiinåarea<br />
vãmilor interioare, <strong>de</strong>spre libertatea comeråului în cuprinsul åãrii<br />
æi <strong>de</strong>spre stabilirea unei vãmi <strong>de</strong> import æi export <strong>de</strong> 3%.<br />
Treptat, apoi, sistemul <strong>de</strong> la graniåã se perfecåioneazã, se<br />
stabilesc sectoare <strong>de</strong> responsabilitate, norme æi proce<strong>de</strong>e noi<br />
<strong>de</strong> executare a pazei, a controlului în funcåie <strong>de</strong> specificul<br />
frontierelor (munte, apã). Apar, totodatã, uniformele militare cu<br />
specific românesc.<br />
În anul 1834, pe timpul Regulamentului Organic, s-a înfiinåat<br />
pentru prima datã, în Muntenia, Corpul Grãnicerilor, întocminduse<br />
„Proectul asupra pazei Dunãrei æi a graniåei dinspre Austria<br />
æi Moldova”. Paza graniåei se fãcea în punctele mai importante<br />
<strong>de</strong> cãtre oastea permanentã, iar în punctele secundare, atât pe<br />
linia Dunãrii cât æi pe frontiera muntoasã æi spre Moldova <strong>de</strong><br />
cãtre cordonaæi (la Dunãre), Potecaæi sau pichetaæi (la munte) æi<br />
care se luau din oamenii satelor din apropierea frontierei. Pentru<br />
paza unui punct secundar concurau 120 <strong>de</strong> familii. Fiecare sat<br />
trebuia sã aibã în permanenåã un cãprar, patru oameni înarmaåi<br />
æi un vâslaæ, cu îmbrãcãmintea æi hrana lor. Hrana li se dã<strong>de</strong>a<br />
<strong>de</strong> cãtre sãteni, în bani, socotit 20 <strong>de</strong> parale pe zi pentru fiecare<br />
ostaæ. Aceastã stare a durat pânã în 1850, când, prin „Legea<br />
pentru Organizaåia Grãnicerilor”, se ia oætirei paza frontierelor<br />
æi se dã satelor. Legea stabilea ca 120 <strong>de</strong> familii sã aibã <strong>de</strong> pãzit<br />
patru pichete. Pichetele <strong>de</strong> la Dunãre aveau câte 22 oameni,<br />
cele <strong>de</strong> la graniåa cu Austria câte 14, iar cele dinspre Moldova<br />
câte 7 oameni. Paza se fãcea în douã schimburi, a<br />
câte o sãptãmânã.<br />
În total, pe marginea Dunãrii erau 222 pichete, pe<br />
frontiera cu Austria 154, iar spre Moldova 103, pentru<br />
ele fiind nevoie <strong>de</strong> 7.761 grãniceri.<br />
Un alt moment important în evoluåia instituåiei este<br />
cel din 1850, când Barbu Dimitrie Ætirbei „Domnul<br />
stãpânitor a toatã Åara Româneascã“ a dat „Legiuirea<br />
graniåelor“, nr. 129/14 iulie 1850 pentru Organizaåia<br />
Grãnicerilor, votatã <strong>de</strong> Divan la 23 iulie 1850, un fel<br />
<strong>de</strong> regulament (în limba chirilicã), în care stabileæte<br />
modul <strong>de</strong> asigurare a pazei æi controlului graniåelor,<br />
încadrarea cu personal, numãrul pichetelor (222 pe<br />
Dunãre, 154 pe graniåa cu Austria æi 103 pe cea<br />
a Moldovei) æi al oamenilor care le compuneau,<br />
pe fiecare parte <strong>de</strong> graniåã (4.484 pe linia Dunãrii,<br />
2156 pe graniåa cu Austria, 721 cu Moldova, dintrun<br />
total <strong>de</strong> 7361 <strong>de</strong> persoane), consfiinåind apariåia<br />
armei grãnicerilor. Se preve<strong>de</strong>a, totodatã, modul în<br />
care trebuia dotate pichetele cu armament æi muniåie,<br />
<strong>de</strong> åinere a evi<strong>de</strong>nåei æi <strong>de</strong> platã a personalului. De<br />
menåionat cã existã o notã în care se precizeazã:<br />
„strãjuirea graniåei cu Moldova neavând trebuinåã<br />
10<br />
F R O N T I E R A<br />
I s t o r i e