DINAMICA ATMOSFEREI - Facultatea de Fizică din Bucureşti
DINAMICA ATMOSFEREI - Facultatea de Fizică din Bucureşti
DINAMICA ATMOSFEREI - Facultatea de Fizică din Bucureşti
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Această lungime <strong>de</strong> undă poate fi consi<strong>de</strong>rată limita convenţională între radiaţia solară şi<br />
radiaţia terestră.<br />
Astfel, radiaţia solară în totalitatea sa poate fi consi<strong>de</strong>rată o radiaţie <strong>de</strong> undă scurtă, iar cea<br />
<strong>de</strong> origine terestră o radiaţie <strong>de</strong> undă lungă.<br />
3.2. RADIAŢIA SOLARĂ DIRECTĂ<br />
Deşi atmosfera este foarte transparentă la radiaţia solară inci<strong>de</strong>ntă, mai puţin <strong>de</strong> 25%<br />
penetrează atmosfera către suprafaţa pământului făra să interfereze în vreun fel cu atmosfera (Fig.<br />
3.8).<br />
Fig. 3.8. Radiaţia solară directă în<br />
atmosferă<br />
Ce rămâne este fie absorbită <strong>de</strong> atmosferă, fie împrăştiată înainte <strong>de</strong> a atinge suprafaţa sau<br />
este reflectată înapoi în spaţiu. Ce <strong>de</strong>termină dacă radiatia este absorbită, reflectată sau<br />
împraştiată? Pe <strong>de</strong> o parte aceste procese <strong>de</strong>pind în mare parte <strong>de</strong> lungimea <strong>de</strong> unda a energiei<br />
transmise şi apoi <strong>de</strong> dimensiunea şi natura a tot ceea ce se găseste în atmosferă.<br />
Când lumina este împrăştiată <strong>de</strong> particulele foarte mici, în primul rând <strong>de</strong> moleculele <strong>de</strong><br />
gaz, ea este distribuită în toate direcţiile, <strong>de</strong>ci şi înainte şi înapoi. O parte <strong>din</strong> radiaţia care a fost<br />
retroîmprăştiată este pierdută în spaţiu, dar cea care rămâne se va propaga, înteracţionând cu alte<br />
molecule care s-o împrăştie să-i schimbe <strong>de</strong>ci direcţia, dar nu lungimea <strong>de</strong> undă.<br />
Radiaţia care ajunge la suprafaţa Pământului după schimbarea direcţiei se numeşte radiaţie<br />
difuză.<br />
Fluxul <strong>de</strong> radiaţie ce provine direct <strong>de</strong> la soare şi ajunge nemodificat (nedifuzat, nereflecta,<br />
nerefractat) la suprafaţa terestră se numeşte radiaţia solară directă.<br />
Dar radiaţia străbătând atmosfera terestră este diminuată cantitativ şi amputată spectral.<br />
Astfel, intensitatea radiaţiei solare directe are valori variabile la diferitele niveluri ale atmosferei.<br />
La limita superioară a atmosferei, intensitatea radiaţiei solare înregistrează fluctuaţii minime şi ca<br />
urmare este consi<strong>de</strong>rată constantă în toate punctele.<br />
3.2.1. Constanta solară – S