You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
t?<br />
3°<br />
a<br />
-.'rr7-77.-<br />
AL. AVILA<br />
0 P C Re COM PLET<br />
NN DRUM.<br />
31heloK<br />
VOL ION-031,4 I<br />
1.111mmertitillwINNevansim<br />
\Jr-7
ALEXANDRU DAVILA<br />
DIN TORSUL<br />
Z1LELOR<br />
VOLUMUL I<br />
EDITURA OLTENIA"<br />
BUCURE $ TI<br />
STRADA IMPERIALA No. 1
PRECUVANTARE<br />
Aproape tot cuprinsul acestor trei volume<br />
a lost publicat in reviste si ziare. Innainte, insa,<br />
de a '1 publica in volume, autorul l'a corectat,<br />
lungit, prescurtat, retusat".<br />
Tinandu-se de cunoscutele poveti, ale lui Boileau,<br />
Vingt lois sur le métier remettez votre<br />
ouvrage, Polissez-le sans cesse et le repolissez",<br />
autorul a lustruit, pe cat i-a lost<br />
cu putinta, textele scrise altadata i El nu afirma,<br />
insa, c textul acesta ar fi cel din urma.<br />
Editura ,OLTEN1A"
AL. DAVILA<br />
NOTITE BIOGRAFICE<br />
Al. <strong>Davila</strong> e ndscut la 12 Februarie 1862. Tata.] sau era generalul<br />
doctor C. <strong>Davila</strong>, iar muma-sa, Ana, era nascutà Racovitä-Golescu,<br />
coboratoare directd, prin tatä, din Vodà Mihail Racovitä, care a<br />
domnit 17 ani in Wile românesti.<br />
Copilul, crescut de mumA-sa in evlavia neamului rominesc, invatá<br />
carte, mai intai, la scoala comunald din Golesti, instalatd intr'un<br />
pavilion al curtii boierilor Golesteni.
In timpul iernei, viitorul autor al lui Vlaicu Vocla", imbracat<br />
mocaneste, urma clasele $colii luterane, unde mergea &Mare : astfel<br />
se nascu in <strong>Davila</strong> gustul de sport, care niciodata nu 1-a parasit.<br />
Dela 1871 la 1874, balatul fu incredintat lui V. A. Ureche, care<br />
deschisese un institut roman ; iar dupa acesti patru ani, tanarul fu<br />
trimis la Paris, la Liceul St. Louis, unde fu coleg cu Jacques<br />
Féraudy si cu Georges Feydeau.<br />
Bacalaureat in litere in 1879, Al. <strong>Davila</strong> se imprieteni la Paris<br />
cu Take lonescu, Mortun, Caligari, Xenopol, Filipescu. Citea cu nesat<br />
pe vremea aceea Letopisetile" lui M. Cogalniceanu.<br />
In 1881 fu numit atasat la ministerul de externe din Bucuresti ;<br />
in anul urmator, in aceiasi calitate, la Roma, si dupa alt an, la<br />
Bruxelles.<br />
In 1884, murind tatal sat', <strong>Davila</strong> parasi cariera diplomatica si<br />
incepu sa colaboreze la Epoca" si L'Indépendance Roumaine".<br />
Fu numit, in urma, inspector de politie, apoi administrator al arondismentului<br />
Macin.<br />
Demisionar dupa un an, <strong>Davila</strong> se claidu, in sfarsit, literilor, pe<br />
care nu le parásise niciodata, si studiului Istoriei romanesti, care il<br />
pasiona. lea' de unde s'a infiripat Vlaicu-Voda". Strabunele case<br />
dela Golesti ofereau sufletului sau hartuit, linistea de care avea nevoie<br />
duhul poetic.<br />
In iarna 1901-2, Vlaicu Vocla." fu prezentat directiei teatrului<br />
National si primit imediat ; iar, la 12 Februarie 1902, fu jucat pentru<br />
prima card; autorul implinea, in aceiasi zi, 40 de ani.<br />
Doi ani raai tarziu, <strong>Davila</strong> compuse o pantorniná : Domnita din<br />
vis", jucata in gradina palatului Cotroceni, cu M. S. Regina Maria,<br />
in rolul principal.<br />
In 1905, <strong>Davila</strong> fusese chemat la directia teatrului National, uncle<br />
ramase /Jana in 1908, cand desarcinatul director forma faimoasa..<br />
Compania dramatica <strong>Davila</strong>", prima incercare de acest soi facuta<br />
in Romania. Compania se disolva in 1911, cand <strong>Davila</strong> fu chemat,<br />
a doua oar& la directia teatrului, unde ramase pana in 1913.<br />
Din acest an <strong>Davila</strong> puse de gand sa publice intr'o biblioteca<br />
populara capod'operile literaturii romanesti, dar evenimentele rasturnara<br />
pasnicul proect ; in 1914, isbucni rázboiul mondial, iar in<br />
1915 <strong>Davila</strong> cadea victima unei incercari de asasinat.<br />
Scapat cu viata, ramanand infirm si aproape paralizat, <strong>Davila</strong> duce<br />
un trai de intelept ; aceiasi dragoste pentru literile si cultura veche<br />
româneasca, din care a isvorat admirabilul Vlaicu Vocla", il preocupa<br />
i'i lumineaza zilele.<br />
(Din Programul Teatrului National).
BASMUL<br />
CLI DOMNITA DIN VIS<br />
-1-<br />
PantominA balet*) in trei tablouri<br />
fluzica adaptat5 de H. DIN1CLI dup5 Wagner,<br />
Rubinstein, Rossini, Flechtenmacher i Kucik<br />
.414.<br />
1 Aceasta pantomina-balet a fost jucata o singura data, in Mai<br />
1904, in gradina Palatului Cotroceni, pe a carui alee putea galopa<br />
alaiul Don-until din vis sau vanatoarea lui Dundre-Impdrat. Spectacolul<br />
s'ar putei monta §i juca la Arenele Romane din Parcul Carol.
LC_ _ 11MM..Arra<br />
A. S. R. Principesa mostenitoare Maria (actuala M. S. Regina<br />
Maria) in unul din costumele rolului SALL
Domnita din vis
PERSOANELE:<br />
Mimii<br />
DOMNITA DIN VIS A. S. R. Principesa Maria<br />
FAT FRUMOS D-ra Sybyl Youell<br />
MUMA PADUREI D-na Aristia Dissescu<br />
ZANA ZANELOR D-na Alina Costinescu<br />
NEGURA IMPARAT, tatal Domnitei, D-1 I. A. Lalzovary<br />
DUNARE IMPARAT, tatal lui Fat fumos D-1 G. A. Robescu<br />
BEADEFOC, sluga lui Negura impdrat D-1 Aurel Orescu<br />
BEASADEA, sluga lui Dunare impdrat D-1 A. <strong>Davila</strong><br />
B ALET<br />
Eirmasele Domnitel din vis :<br />
D-nele M. Diamantescu, Iza Poenaru, G. Barozzi, los. Gicd,<br />
M. Durma, Did. Tlitiirwm, M. Balas ; D-rele M. Rada, Maud<br />
Crawford, Gucu, Sylvia Lakenzan, M. Vladoianu, Marg. Zosinza,<br />
H. Ajdukiewicz, Lola Vladoianu, El. Odobescu.<br />
telele, Fldcdraiele, Florille :<br />
D-nele C. Iliescu, Nath. Iliescu, M. Nicoleanu ; D-rele 011y<br />
Marian, Z. Catargi, M. Moroianu, Ana Miirculescu, Alisa Ghica<br />
Cora Economu, Val. Petrescu, Zoe Petrescu, El. Ciipitanovici.
8 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
Pricolicii, Gandaceii :<br />
D-rele : Ana Filitis, Maria Filitis, Any. Filitis, Liliana Holban,<br />
Fang Boxhall, Zizi Lambrbzo, M. Valswnaky, Dudu Mincu,<br />
Mar. Mincu, D-1 Eddy Boxhall.<br />
Urma§ii lui Fdt-Frurnos :<br />
D-nii Em. Butculescu, D. A. Ghica, D. Diwnantescu, G. G.<br />
Manu, I. Nicoleanu, I. Moescu, C. Atanasescu, Al. Gorski, Chr.<br />
Orescu, Al. Tell.<br />
Figuralid.
INTAIUL TABLOU<br />
(0 padure in impargia lui Dunäre Imp 1rat. Amurge4te.)<br />
SCENA I<br />
A fost odata ca nici odata, daca n'ar fi nici ca s'ar<br />
povesti, un imparat mare 0 viteaz, ce coborise Duna.rea<br />
dealungul ei, dela obar§iä pada la cele trei guri.<br />
El umpluse o jumatate de veac cu ispravile sale, a§a<br />
cá norodul, ne mai zicandu-i pe nume, il poreclise<br />
Dunäre Imparat. $i atat de mare 0 de viteaz era, de<br />
i se dusese pomina peste lumea intreaga 0 de se intreceau<br />
imparatii, care de care sa se aiba mai bine cu<br />
el. Iar el, ne &Vaud vrajma§i pe pamânt, i§i da de lucru<br />
vitejiei cu biruirea zmeilor 0 nimicirea fiarelor.<br />
$i toate i s'ar fi ales spre bine imparatului, 0 dupa<br />
pofta inimii, daca 0-ar fi putut hotari unicelul dela<br />
vreme de bätranete, pe Fat Frumos, sa-§i ia o sotia<br />
din cate Domnite i s'au fost scoase in cafe ; ca pacat<br />
era sa se starpeascal vechia 0 mandra hii vita. Dar<br />
Fat Frumos pe toate le trecea cu vederea ; par'ca<br />
dansele n'ar fi fost nici domnite, nici tinere, nici frumoase<br />
; vezi ca cea ursita nu i se aratase inca 0 ca<br />
Zana Zanelor, ocrotitoarea lui din leagan, il ferea sa-i<br />
ramaie ochii la alta ; cad vai de omul care sufletul<br />
§i-1 darue§te alteia cleat celei ursite.<br />
Pe un amurg duios de var.& pasarile dintr'o poiana<br />
gale§a, deschisä din intunericul codrului ca o ferestruie
10 Din Torsul Zile lor. Vol. I<br />
cAtre Cer, furA martore la o minune mare ; mai intai<br />
se auzira, in departare, chemAri de corn, lAtrat de<br />
haità ; zgomotul se apropia, 0 o ceatä de mandri vanatori<br />
naval in poianA; era Dunäre Imparat cu frunta§ii<br />
curtii sale, toti carasi pe armAsari biruitori in intrecerile<br />
dela San Toader, 0 cu cei mai isteti halt*<br />
din imparAti5., stalpanind cu greu o pardalnica de haita<br />
ce se sbuciuma in toate pArtile. Iar mai la coada.", sufland<br />
din greu, hop 0 Beasadea, sluga credincioasbi<br />
dar nairAva§5., cocotat pe un magaru§ ce abia se mai<br />
vedea sub un munte de merinde 0 de plo§ti. Haita,<br />
pe semne, pierduse urma. Dar haita§ii ii deterä repede<br />
de rost, puseral cainii pe olm 0 vanAtoarea purcese<br />
inainte, sunand din cornuri, asmutand din glasuri, trosnind<br />
din bice. Zgomotul se departa, se pierdii cu incetul<br />
0 lini§tea obi§nuitä se a§ternu iarA0 pe gale§a.<br />
poianA.<br />
SCENA II<br />
Pe sub bolta frunzi§ului, pasarile prind iarà§i glas<br />
.. .<br />
0 0 povestesc cu deamainuntul ce le-a fost dat sä vadä<br />
fidcare pe rAmurica sa; dar, codrul intunecandu-se,<br />
chiar ciripiturile se räresc; limbutele i§i mai dau odat5.<br />
bunA seara, apoi totul tace 0 crangul adoarme bini-<br />
§Or.<br />
WA, in* cà se ive§te, prin tufi§uri, o vedeniä luminoasà,<br />
pà§ind atat de u§or incat minte cfliar florile<br />
calcate, leganandu-se a§à de madios. de-ai zice cal e o<br />
negura ce plute§te pe poianA : e Falt-Frumos, unicelul lui<br />
DunAre ImpArat.<br />
Peri§orul lui<br />
Spicul graului ;<br />
Ochi§orii lui,<br />
Mura campului.
Basmul cu Domnita din vis 11<br />
Cu jungherul rotilat pe coapsa, cu cornul de zimbru<br />
pe §old, cu tara§ul ferecat in mana, el purcede alene<br />
prin crangul prieten, caci nu'i arde de vanatoare, de<br />
care s'a raslatit pe nesimtite, ci de focul tineretelor Ii<br />
arde. Furat de blandetea serii, de ochiul Cerului, de<br />
boarea florilor, el Ii leapäda tarapl, se reazämä de o<br />
tulping, duce la gura o foaie de mesteacan i doine§te,<br />
doine§te de frearnata codrul, de se trezesc pa-<br />
sarile qi de ti se rupe inima.<br />
SCENA III<br />
Bine nu mocne§te rasunetul doinei i iata ca iese<br />
din desi§ o baba batrana ca intunericul. E Muma padurii,<br />
stapana Ielelor i du§mana flacailor.<br />
Se poveste§te ca, de mult, pe cand era tanara §i<br />
frumoasä, multi fläcai au pierit de dorul ei, iar ca,<br />
dan§ii, nu i s'au rourat vreodata genele... nici de<br />
dragoste, nici de mild; cal, de aceia, blestemata a fost<br />
sa nu iubeascal pana ce nu va imbatrani ; iar, de la<br />
vreme de batranete, sä iubeasca Fara nadejde i fara<br />
de sfar§it; chinul ei sa'§i afle, insa, cap, in clipa cand<br />
un Fat-Frumos o va saruta. din toata inima. Si iaca<br />
de ce Muma Padurii urmare§te pe Fat-Frumos<br />
roaga, de cite on ii prinde prin codru, sa o salrute,<br />
fià numai o data.<br />
In acest amurg duios de \Tara, Muma Padurii, auzind<br />
doina lui Fat-Frumos, Ii inchipui ca dacal poclidea<br />
atata dor 0 jale, mai priimitor o sa fia flacaul de prinosul<br />
ei de dragoste 0 se grabi sa aduca. Dar tocmai<br />
din potriva ieI socoteala: caci cu cat mai dornic<br />
de iubire era sufletul flacaului, cu atat mai uracioasi<br />
§i mai vrednica de scarba i se pareà cererea babii.<br />
Ii rase de ea, o batjocori, o lua la goana. Dace: vazii<br />
§i vazii Muma Padurii ca de la Fat-Frumos nu'§i va
12 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
capata leacul, isi &Air drumul necazului sil lovi pe<br />
baiat cu farmece de somn. Fat-Frumos, biruit, cazir<br />
pe iarba pajistii. Iar Murna Padurii chiema Ielele si le<br />
porunci sal näuciasca.<br />
SCENA IV<br />
Pasarile, trezite de doina lui Fat-Frumos, se pitulau<br />
acir de groaza si cele mai limbute chiar taceau mak,<br />
incremenite de privelistea din poiang. Chiar de ingrozit<br />
si de incremenit era asa ceva ; cum cobeau<br />
lelele si cum se clatinau si cum se napustiau asupra<br />
bietului flacau; si cum vartejul, starnit de hora kr,<br />
incovoia copacii si smulgea din radacini buruienile.<br />
SCENA V<br />
Dar uite ca., deodata, hora se opreste, ca traznita.<br />
Ielele, la randul kr, sunt cuprinse de spaima si incremenesc;<br />
ca si cum o putere mai mare le-ar tine<br />
piept; ele nu se mai pot apropia de Fat-Frumos, ba<br />
chiar se departeaza de el, ca luate la goana; vezi cg,<br />
dintr'un ulm urias, a iesit Zama Zanelor, puterea puterilor,<br />
ocrotitoarea din leagan a lui Fat-Frumos; &Ansa<br />
intinde, asupra lui, marama mantuitoare si, imprejuru'i<br />
cu toiagul, trage cercul cel zdrobitor de vraji. Zadarnic<br />
asmute Muma Padurii Ielele; ele sunt toate rasbite<br />
de puterea Zanei Zanelor si se imprastiä, fugind<br />
in adancimea codrilor.<br />
SCENA VI<br />
Biruitoare de descantecele rele, Zana Zanelor se indura<br />
sa arate odreslei imparatesti mireasa cea de Cer<br />
ursita. Pe ochin inchisi il atinge cu floarea de sulfina
Basmul cu Domnita din vis 13<br />
chiemgtoare de visuri i, deodatg, i se aratg in somn<br />
lui Fat-Frumos, intr'o targ nestuitg si nemai pomenitg,<br />
un minunat alai de fecioare, care de care mai frumoase<br />
si mai nurlii ; i un imparat maret, ducând, de mâna,<br />
o domnitä cu pgrul cu totul si cu totul de aur, cu<br />
ochii ca slava Cerului, inaltg i mIgdioasa ca vreaja<br />
de crin, pgsind molatic si hganat pe pajistea inflorita,<br />
asà cum purcede negura albei and o mangaie boarea<br />
zorilor i o sgrutg Craiul Soare.<br />
Dar visul se slarsecte. ana anelor reintrg in ulmul<br />
urias, iar Fgt-Frumos se decteapta, cu inima robitg<br />
de Domnita din vis. El se jurg, pe razele lunii<br />
cari se strecoara prin bolta frunzisului, cg aceasta ii<br />
va fi sotia, caci acesteia sufletul 'si<br />
'1-a inchinat.<br />
SCENA VII<br />
In depgrtare, insg, se aude vângtoarea. Fat-Frumos<br />
duce la gura cornul sgu de zimbru si sung puternic.<br />
La aceasta chiemare, alte cornuri rgspund, din ce mai<br />
aproape; Dungre Impgrat soseste cu toti urmasii sai,<br />
si intreabd ce s'a intamplat. Fat Frumos ii povesteste<br />
visul c juramântul ce a facut i il roaga sa-i dea voie<br />
sg meargg sa afle si sg dolAndeasca, peste noug tari<br />
si noua mari, pe Domnita din Vis, fata lui Negura-<br />
Impgrat, craiul Tgrâmului-de-sus. Dungre Impgrat<br />
voiea cerutg i orânduieste ca boierii de frunte ai<br />
Tgrii, cei mai frumosi si mai viteji, sa intovaraseasca<br />
pe Fgt-Frumos in lunga'i calatoria spre miazg noapte<br />
si sg ducä viitoarei nurori si viitorului cuscru daruri bogate,<br />
steme, colare, inele, bratari i cingatori. Iarg Beasadea,<br />
sluga credincioasa dar nargvasa, nu va ramâne<br />
de caruta, ci va porni si el cu Fgt-Frumos ca sg'i<br />
si sal<br />
ducà de grijg pazeascd somnul.<br />
Astfel, toate puse la cale, Fdt-Frumos isi incaleca<br />
nazdravanul si vanatoarea ia drumul spre curtea Impargteascg,<br />
in sunetul de surle si de trimbite.<br />
da
AL DOILEA TABLOU<br />
GrAdina curtii lui Negru-Imparat. In fund, un portic de. unde<br />
se cobor, in dreapta si in stanga, dimburi de brazdA.<br />
SCENA I<br />
Din tam lui Negura Impairat au plecat toti barbakii<br />
de s'au dus sa cucereasca lumea. N'au mai ramas la<br />
curtea lui de cat el (caci prea era batran ca sal se<br />
mai rasboiasca) 0 Beadefoc, sluga lui credincioasa<br />
dar nardva§a.<br />
Au mai ramas, insa, pe langa Domnita, fiica-sa,<br />
fruntea fecioarelor boiere0i din tarä, care de care<br />
mai frumoase 0 mai nurlii. Ele il tin de urat imparatului<br />
0, ca de petrecania, se prind a juca cafe jocuri<br />
toate, unele saltarete ca sburatul fluturelui, allele line<br />
ca leganatul trestiii. Iar pe cand ele joaca, Negura-<br />
Imparat porunce0e sa i se aduca potirul cel mare,<br />
plin. Beadefoc alearga sal savar0asca porunca.<br />
SCENA II<br />
Dar Muma Pädurii i0 urmare0e räzbunarea. Apropiindu-se,<br />
tiptil, ea arunca peste cei de fata farmec<br />
de somn biruitor. Incetul cu incetul, qirurile razbite<br />
de somn, se a0ern pe iarba, pale, pale: batranul imparat<br />
i0 reazima barbia de piept 0 o liniqte de moarte<br />
cuprinde paji0ea unde, cu o clipa mai inainte, fluturau<br />
dantuitoarele mladioase.
16 Basmul cu Domnita din vis<br />
SCENA lET<br />
Beadefoc, insä, care n'a fost prins in vräjile Mumei<br />
Padurii,<br />
sose0e cu potirul cel mare, plin. Minunat, mai<br />
intai, apoi, pricepand ca ceeace vede nu e somn firesc,<br />
incepe a se vaita 0 a plange amarnic. Gatlejul<br />
uscandu-i-s a de atatea vaicareala, el mai trage<br />
cate-o du§ca din potir (nu de alta, dar ca sh-0 dreaga<br />
glasul) i iara0 se pune pe plans i pe vaitat. De<br />
geaba surle i trambite sunä in afara: jalea ii stapane0e<br />
firea de balalau; aà ca, in loc sal se repeada 0 el<br />
sa ca§te gura la ce s'o fi petrecand la portile palatului,<br />
el o tine struna cu plansul I cu dresul glasului.<br />
SCENA IV<br />
Dar iata Ca se ive0e Beasadea, care a sosit cu tot<br />
alaiul lui Fat-Frumos la curtea lui Negura-Imparat, in<br />
sunete de surle 0 de trâmbite. Afland palatul gol,<br />
el s'a coborat in grading. Uimit de ce vede, ii cere<br />
lamuriri lui Beadefoc. Acesta ii poveste0e pacostea ce<br />
Ii lovise stapanii. Durerea lui Beadefoc ii cuprinde<br />
bunatatea de suflet a lui Beasadea; i iaca tel de currnei<br />
pentru ca slugile (credincioase dar näravase) sa se imprietineasca.<br />
Fara mai lunga vorba, ei se aseaza unul<br />
langa altul i Ii tin isonul, atat la vaitat cat si la dresul<br />
glasului.<br />
SCENA V<br />
Atra0 de atata galagia, sosesc, la randul lor, in gradina,<br />
Fat-Frumos i urma0i sai. Daca Ii da seama<br />
de nenorocirea care il izbe0e, Fat-Frumos, chiama<br />
Zana Zanelor, ocrotitoarea lui din leagan, i o roagh<br />
sa le dea din nou viata celor adormiti. Dar Tana Zanelor
Din Torsul Zilelor. Vol.. I 17<br />
raspunde c'a ii e afard din putere, si ca.', singura. Muma<br />
Pädurii poate deslega ce a legat. Muma Padurii, rugath<br />
la randul, isi spune pretul si anume ea' : Indatei<br />
ce Feit-Frumos va veded pe Domnita cu ochii falgerand<br />
si cu buzele zámbind, atata numai ti va fi iertat<br />
sal' i seirute mána odatd. Apoi, pentru totdeauna, sci'si<br />
pdreiseascd inireasa si Mumii Pcidurii rob pe yea sei<br />
i se dea. Va'z'and ca nimic alt nu va dobAndi, Fat-<br />
Frumos se invoieste si jura ea' se va tine de tocmeala..<br />
Indatä Muma Pddurii face un semn care desleata<br />
farmecul si, incetul cu incetill, viata se intoarce in<br />
fiintele vralite.<br />
SCENA VI<br />
Trezindu-se din somn Domnita din Vis si AT'azand<br />
pe Fat-Frumos in fata ei, cum il vede cum il iubeste.<br />
Indatä, merge de il ia de mân'ai si il duce la Negurd<br />
Imparat. Fat-Frumos ii spune cine e, de cat ile departe<br />
vine ca s'a''si afle ursita, si cere pe Domnita de sotia.<br />
Impäratul, bucuros, 'i-o &à, si porunceste sä se urmeze<br />
dantul. Tovaräsii lui Fdt-Frumos, prinzandu-se cu tovargsele<br />
Domnitei, joaca impreunà ate jocuri toate,<br />
unele sallarete ca sburatul fluturelui, altele line ca<br />
leganatul trestiii. Iar, la sfarsitul jocului, toti, &And<br />
in genunchi, fidcare la dantuitoarea sa, le shruta" mâna.<br />
Asa face si FIt-Frumos.<br />
SCENA VII<br />
Dar bine nu sarseste Maul, când iatä vine Muma<br />
Pädurii sä-i aminteasca tocmeala. FM-Frumos, cu<br />
inima indurerath, porneste dupa ea. Dar Domnita il<br />
refine. Sovaind intra datorig si iubire, neputând sà<br />
indure lacrimile Domnitei, Fat-Frumos isi uita jurdmântul<br />
si-si ia vorba inapoi. Turbata de mânie, Muma<br />
Padurii chiama Furtuna in ajutor.<br />
2
18 Basmul cu Domnita din vis<br />
SCENA VIII<br />
Deodata, soarele se stinge, lumina zilei se intuneca<br />
un vartej umple vazduhul i ciocne§te Cerul cu pamantul<br />
; toti fug in toate partite ; iar Fat-frumos §i<br />
Domnita, imbratipti i sprijiniti de slugile lor credincioase<br />
dar närava§e, se lupta din rasputeri cu furtuna<br />
care-i soarbe ca sa-i duca pe alt taram, Pe taramul<br />
acesta, nu se mai vede nimic decal fulgerile din ce in<br />
ce mai rare, nu se mai aude nimic decal mugetul vijeliii,<br />
tunetele departandu-se in intuneric.
AL TREILEA TABLOU<br />
E padurea fermecata, unde nu patrunde nici suflet de boare,<br />
nici raza de soare ; uncle vesnic intunericul si tacerea domnesc ;<br />
uncle urmele se sterg, si de uncle om de om n'a mai iesit.... daca<br />
blestemat a fost sa intre in ea.<br />
SCENA I<br />
Din porunca Mumei Padurii, Furtuna ad aruncase<br />
-cei patru nenorociti, smul§i de pe tärâmul celdlalt, Celor<br />
patru le sunt fetele 011ie de neodihnä §i hainele<br />
sf4iate de spini, par'd de veacuri ei ar fi pribegit<br />
prin padurea fára. lumina, 0. fgra". sfarOt. Sarbezi 0<br />
ofiliti, Fat-frumos qi Domnita se intind pe niuKhiul<br />
jilav, hotäriti sá nu se mai lupte cu soarta, Slugile<br />
(credincioase dar naralv4e) nu se dau insd biruite, ci,<br />
lasand copiii sä se odihneasca, ele se chibzuiesc cum<br />
si facä sa-i scape din aceastä ocnd.<br />
SCENA II<br />
Muma Pädurii nu e Inca induplecatai de ata.ta chin<br />
§i durere, 0 sa le ia copiilor 0 sprijinul lor din urmh :<br />
slugile.<br />
Pentru aceasta, pe &And ele se chibzuesc, iata se<br />
aratá o fliicaraie albastral, ca de licurici, care saltà, se<br />
coboarai in iarbai, aleargai de id colo, de colo mai colea,<br />
de colea. aiurea 0 de aiurea nicaleri. Dar WS. alta §i
20 Basmul cu Domnita din vis<br />
Inca una, si Inca douk si Inca multe. Beasadea si<br />
Beadefoc le urmaresc, dau sá le prindd, ca mare dor<br />
le e de foc si de lumina' : dar flacaraiele yin si se duc,<br />
s'aprind si se sting, si sunt si nu mai sunt. Bietele<br />
slugi, uluite, se iau dupa ele si se afunda in codrul<br />
intunecos, Asa, ii pierd de urma inselate de flacäraiele<br />
vralite.<br />
SCENA<br />
Au ramas singuri copiii, adormiti. Deodata se audeun<br />
tropot puternic, urlete ca de lupi, clantanit de mäsele.<br />
Fat-Frumos se trezeste, se vede numai cu Domnita, se<br />
mirk Dar urletele se apropia. Alegand de jos o sburatura<br />
sdravana, dansul va veghea pe somnul miresei sale<br />
si o va apara de flare. Intr'adevar, iata-le cá vin printre<br />
copaci: sunt pricolicii Zarind copiii, li se napustesc<br />
asupra. Dar viteazul flacau se repede, vartej, in ei,<br />
croind cu sburatura, CrUC3 i curmezis. Parch' atata<br />
asteptau pricolicii: fara zabava, ei se prind in hora<br />
imprejurul lui, II despart de Domnita, lasata singurk si<br />
manandul, cand in dreapta, cand in stanga (ca i cand<br />
s'ar feri de sburatura lui) 11 trag la desi§ unde sa'si<br />
piarda si el urma.<br />
SCENA IV<br />
Domnita, insa, dormea, in nestire, somnul lin al tineretii.<br />
Acum i-a venit apa la moara Mumei Padurii:<br />
&Ansa se apropik incet, trezeste copila, ii dovedeste ca<br />
a sosit ceasul sà aleaga: sau sd'i<br />
dea ei pe Fdt-Frumos,<br />
sau, cumplit de-acum Inainte, ft va fi chinul. Domnita<br />
nu sta la indoiala: mai bine orce chin decat sa se lase<br />
III
Din Torsul Zilelor. Vol. I 21<br />
de Falt-Frumos. Atunci, Muma Padurii ii spune cä indaratnicia<br />
ei nu numai pentru ea va fi izvor de dureri<br />
dar si pentru altii; si'i arata slugile credincioase, istovite<br />
de oboseala, cutreerand codrul, momite de fläcárai; ele<br />
nici-odata nu vor mai afla nici pace, nici odihna,<br />
dad. &Ansa nu se va läsa de Fait-Frumos. Plange Domnita<br />
de mila lor, se roaga sal erte ca nimic nu au pacatuit.<br />
Dar, nedobandind nimic, ii lasä in voia Domnului, cad<br />
de Fat-Frumos nu poate si nu poate sà se lepede.<br />
Daca vede Muma Padurii ca nici asa n'a izbutit, ii<br />
arata pe insus Fat-Frumos adus inapoi de hora pricolicilor<br />
si cu greu aparandu-se de coltii bor. 0 vorbe I, 0<br />
il vor rapune; o vorbd, 0 va tea Plange Domnita, se<br />
boceste, se roaga. Dar nici acii nedobandind nimic, face<br />
o cruce, rupe cercul urlator al pricolicilor si se alipeste<br />
de Fat-Frumos: dacei de moarte e osemda lut, apoi<br />
inpreunati sei moard.<br />
De atata dragoste, de atata statornicia, se muaie<br />
sufletul Mumei Padurii : un semn, 0 pricolicii se<br />
fac nevazuti. Ii bate inima batranei vralitoare ; vremea<br />
de pe &and era si dansa tanara ii trece pe dinaintea<br />
ochilor; o lacrima de induiosare ii roureaza<br />
ploapele, arse, atata amar de vreme, de arsita urii.<br />
Aceasta lacrima e vazuta de Cel de Sus si 'curmeaza<br />
blestemul care a lovit codrul cu tacere si intuneric.<br />
Alba pläpanda strabate bolta frunzisiului des; zorile<br />
reinvierii se arata, conabii ; la inceput, profirii ; si inflacarate,<br />
mai apoi; ca o licarire de aur, la urma. Viata<br />
patrunde crangul; tufisurile se inveselesc; florile zambesc;<br />
pasarile chiar, cari, daca erau parca nu erau, prind a<br />
foi, a ciripi, a canta iaralsi; prin desis, misting viatati:<br />
gandacei, fluturi, bondari si carabusi. Asemenea pHveliste<br />
ar muia sufletele si a muiat sufletul Mumei<br />
Padurii, Dintr'un imbold doveditor, ea pune una intr'alta<br />
manile copiilor si, cerandu-le iertare de cat ram le-a<br />
pricinuit, ii preface, din serbezi si zdrenterosi cum sunt,
22<br />
Basmul cu Domnita din vis<br />
in rumeni si impodobiti cum erau. Dar sa vedeti domniilevoastre<br />
ce minune s'a iscat din Eceasta fapta buna;<br />
minunea fu ca Fat-Frumos care, nici pe pretul vietfi,<br />
nici pe al fericirii, nu daduse sarutatul Mumei Padurii,<br />
il dadii acü pe de geaba si din toata inima, ca prea<br />
si-o<br />
simtea plina de bucuria si de iubire.<br />
Iar, daca se facii minunea aceasta, apoi alta si mai<br />
neasteptata se intampla: sasutul lui Fat-Frumos fu de<br />
descantec unui blestem stravechiu, de din vremea de<br />
tinerete a Mumei Padurii : el puse capat chinului ce<br />
de mult o muncea : abia sarutati de Fat Frumos, intr'o<br />
clipa se schimba la fatal, se schimba la port: in locul<br />
babei, räutacioase si garbovite, se aratä o zana. tanara,<br />
Malta' , mladioasa, cu parul negru ca pana corbului, cu<br />
ochii scanteetori ca luceafarul dimineii i inväscuta<br />
cu iia argintia, purtand, in rauri, campul cu florile, iar,<br />
in altite, cerul cu stelele.<br />
SCENA V<br />
$i daca toate se schimbara la fatal, apoi i vietatile<br />
din crang se schimbara: a§a, fläcaraiele se prefacura<br />
in flori dalbe, iar pricolicii in blande fiinte de la Dumnezeu,<br />
in gandacei de tot soiul, fluturi, bondari i carabusi.<br />
Cu toate i cu totii se prinsera laolalta: adusera inapoi<br />
pe Beasadea i pe Beadefoc, odihniti i sprinteni; i venira<br />
cu gingasia sa se inchine la cei copli, frumosi ca doi<br />
heruvimi picati din raiu i purtatori, in suflet, a vrajii<br />
raiului, a facatoarei de minuni, iubirea. $i cum stau,<br />
cu totii, minunandu-se si de ce vad cu ochii si de ce<br />
simt cu sufletul, iata soseste Zana Zanelor, Puterea<br />
Puterilor, Curmatoarea Relelor, Datatoarea Bunelor.<br />
Dansa trebuie sa fi mestesuguit toate Cate se petrecusera<br />
ca, desi cu maretia primeste inchinaciunea tutulor,<br />
iotusi ii rad ochii cu siretenia.
Din Torsul Zilelor. Vol. I 23<br />
SCENA VI<br />
Dar Zana Zanelor face un semn, dal o porunca: codrul<br />
se sterge dinteodata, ca sorbit de Cer sau inghitit de<br />
Pamant i toi cei de fatà se pomenesc la curtea lui<br />
Negura Imparat, unde fiacare se afla cum era cand a<br />
izbucnit furtuna, ca si cum de atuncea nu ar fi trecut<br />
nici o clipä, nu s'ar fi petrecut nici o fapta.<br />
Florile, insä, i gandaceii, cari, i dansii, au miri si<br />
mirese printre ei, cer voie Imparatului ca nuntile sa le<br />
porneasca i ei alaturi. Dobandindu-se voia ceruta,<br />
flacai si fecioare, flori i gandacei se prind a jucà<br />
cate jocuri toate, unele saltarete ca sburatul fluturelui,<br />
altele line ca leganatul trestiii.<br />
SCENA VII<br />
Apoi, sfarsindu- se jocul, Negura Imparat porunceste<br />
sä se alcatuiasca alaiul pentru c Domnita din Vis sa<br />
porneasca, spre miaza-zi, la cuscrul sau, Dunare Imparat.<br />
Acü sä fi vazut: in sunete de surle si de trambite, yin<br />
carele mari, asternute cu covoare de pre i cu zampale<br />
de aur si de argint, inhamate cu ate patru armasari<br />
inaintasi; vin fugarii nazdravani, buni de nunta si de<br />
hang; vin prasturele buiestrase, largi in nan i subtiri<br />
in ciolane. Fiacare ii alege locul, care Ohre. care in<br />
caruti, care in teleguta.<br />
SCENA VIII<br />
Mandrä e calatoria i voloasa, caci, de-alungul cäii<br />
fungi, obstea le ise inainte, intinde straile si bate cu<br />
maiele si le presare drumul cu flori de'l face una cu<br />
pajistile.<br />
Astfel purcedand, a sosit Domnita din Vis la curie&
24 Basmul cu Domnita din vis<br />
lui Dunare Imparat. Ad, iaräsi s'a facut nunt5. mare si<br />
falnic ospat; si s'a incins o hord de s'a dus pomina,<br />
unde a jucat obstea toata; si mini si miresele ; si imparatii<br />
si vladicii, si nuntasii, si florile si gandaceii, si zanele<br />
si slugile, si cei poftiti si cei nepoftiti-, $i au jucat,<br />
flank pe sus, au asfirrtit stelele si, pe jos, au amutit<br />
lautarii.<br />
SA ma credeti, caci am fost si eu acolo de 'mi-am<br />
inveselit ochii si 'mi-am imbucurat inima. Pentruca<br />
Domnita din Vis de la Dumezeu 'ia fost ursita lui Fat-<br />
Frum3s, ca sal nu se starpeascä vechia si mandra vita<br />
a lui Dunare Imparat, ci sa domneasca de-alungul<br />
-veacurilor, pe taramurile brazdate de stramosi.<br />
$i incalecai pe-o sea<br />
$i va spusei Domiilor Voastre a§à.
ILEANA COSINZEANA<br />
Pentru Domnifa Ileana, venità pe lume indatA dupA potolirea<br />
rdscoalei taráne#1 din 1907.<br />
Din tam blandei Cosinzene,<br />
Unde vedenii pe la gene<br />
Se cern la §ezatori,<br />
Fugise basmu'intealta parte<br />
Ne mai avand de gazda parte,<br />
Nici de povestitori.<br />
Fugise. $i cu el d'avalma<br />
$i Prichindel .V Statupabnd<br />
5i Zmei §i Feti-FrumoV<br />
$i lungul §ir de Zane dalbe<br />
5i de'mpdrati cu barbe albe,<br />
De babe §i de moV.<br />
Cu el pierisera palaturi,<br />
5i cule cu cinci-pse caturi,<br />
Adapostind comori ;<br />
Livezi, cu merele de aur,<br />
Pazite noaptea d'un balaur<br />
Hranit cu jar 0 nori ;<br />
$i pui de scorpii uria§e :<br />
5i iuti presture buiestraqe<br />
$i sprinteni nazdravani ;
26 Deana Cosinzeana<br />
Si Pdunasi cu negre plete,<br />
$i dafini locuiti de fete,<br />
De mii i mii de ani ;<br />
$i voinicei, Incini cu brae,<br />
Ce'n frau-id viand sä se rAmaie,<br />
Paing'n genunchi se'ngrop ;<br />
Lei paralei cu coame crete ;<br />
$i urV greoi ; i vulpii istete ;<br />
$i<br />
iepurile schiop :<br />
Si punti d'aramA : MO de lapte ;<br />
Butoaie. cercuite'n sapte,<br />
Strangand in doage-un zmeu,<br />
Ramie, cu limbute valuri,<br />
A cdror fermecate maluri<br />
Dau inapoi mereu ;<br />
$i cate multe, cafe alte,<br />
Cu cari ne'selam, incalte,<br />
Necazuri i nevoi;<br />
$i cari (mila de la Domnul)<br />
Ne leganau tu vise somnul<br />
$i sufletul din noi.<br />
Dar dusu-s'au, s'au dus departe 1<br />
Lfisand, in suflete desarte,<br />
Un gol, un groaznic gol,<br />
In care gandurile rele<br />
S'au incuibat, cArand, in ele,<br />
Al urelor nAmol. . .<br />
De-atunci, in blanda noastrA tat%<br />
Vedenii crunte se strecoarA,<br />
Furis, la sezAtori ;
Din Torsul Zilelor. Vol. I 27<br />
In toate ura se rasfrange :<br />
Räscoale, chinuri, foc §i sange,<br />
Ruine.... nu comori.<br />
In loc de lini§tea senink"<br />
A sufletului fairal vinai,<br />
Cu traiu'i impa.cat,<br />
E lin4tea intunecoasal<br />
A ocnelor, pe care-apasä<br />
Trecutul cu palcat ;<br />
E lini§tea dup5. furtunà...<br />
In care, totu§i, inca tuna:<br />
$i fulgera prin nori. . .<br />
Pe când in codrii, din täcere,<br />
Un freamal lung, ca de durere,<br />
Tresare uneori.. .<br />
E pacea, cu zavistii mute,<br />
In care sufletul s'asmute,<br />
Phndind prilejuri noui ;<br />
In care biruitul geme,<br />
In care celdlalt se teme . .<br />
$i scra.§nesc amandoui.<br />
Cad este pacea dupä luptà<br />
Din care, vai ! e0t-a ruptd<br />
Unirea dintre frati . .<br />
$i'n urma calreia ogorul,<br />
Stapânul, plugul, muncitorul,<br />
Ra.mân insangerati . .<br />
Cui, Doamne, dalrui-vei harul<br />
Din minte sal ne §teargal-amarul<br />
Urgiii cu palcat ? . .
28 Ileana Cosinzeana<br />
Sá ne dea lini§tea senina<br />
A sufletului fara vina<br />
Cu traiu'i. impacat ?<br />
Dar ascultati I Ne vine-o veste<br />
ILEANA noastra din poveste,<br />
Fugarnica din raiu,<br />
Domnita basmelor, ILEANA,<br />
Nascutu-s'a din Cosinzeana,<br />
Sus, pe-un picior de plaiu.<br />
Cu ea sosit-a 0 mo$ Ene<br />
(Acel ce seamdnd pe gene,<br />
In seri de ezatori,<br />
In vatra noastra romaneasca,<br />
Blandete, pace sufleteasca,<br />
$'a liniqtii comori).<br />
. .<br />
. ,<br />
Vremea trece, s'acum iarna revarsata'-i pe naturii.<br />
Pata focului pe case, cea de sange pe parnânt,<br />
Giulgiul ei curat le-ascunde, mirturii de oarlià ura' . . .<br />
Amortite ganduri rele viforul de-acum le furl . ..<br />
Pace celor:din viata precum celor din mormint.<br />
Duhuri crunte, s'amggite de ispita, pace voila:.<br />
In iertare si'n uitare sufletul v'il alinati.<br />
Stingase-a pornirii pard in a mangaierii roual.<br />
Din urgia, pentru tari, nascg-se 'nfralire nouS,<br />
Cum ndscutu-s'a 'n urgis Cel ce-a zis la oameni frati.<br />
*<br />
De-acum departe, ganduri rele I ...<br />
Zavistii, pisme, *i, cu ele,<br />
Noianul de amar I ..<br />
Iu inimi blande §i'mpacate<br />
Nadejdea fara de pacate,<br />
De-acum roiege iar.
Din Torsul Zilelor. Vol. I 29<br />
$i codrul verde iar doineste,<br />
$i hora iaras se'nvarteste<br />
Din zi pana'n chindii ;<br />
$i basmul (mila de la Domnul)<br />
Presare iar cu vise somnul<br />
La mosi si la copii.<br />
DOMNITA, datu-ti-s'a hia<br />
Sa picuri stropi de poezia<br />
Pe-aceste negre vremi ;<br />
$i duhul Orli usurandul,<br />
Sal schimbi pornirile si gandul<br />
$i'n sinea lui sal chiemi.<br />
Blagoslovita fii de-acuma I<br />
Blagoslovita fiali muma,<br />
Pentru cä te-a nascut :<br />
Caci alina-veti, amfindoua.<br />
Cu-a mangaierii dulce rot.*<br />
Napraznicul trecut.<br />
$i, peste vremi indelungate,<br />
De tine pomenind, prin sate,<br />
Un basmes, rasfirat<br />
Va povesti : A fost odatd,<br />
Pe ctind... (mai stiu eu cand ?) o fatd,<br />
0 fatd de'mpdrat , ..
Dintre cei r6posati<br />
Paul Verlaine<br />
Bolintineanu<br />
Grigorescu<br />
Filecsandri<br />
V. A. Urechi6<br />
nircea Rosetti<br />
Carmen Sy lva<br />
Dadu Filipescu<br />
Pompierul<br />
Paolo Tosti<br />
Gh. Creteanu<br />
Vasile Plortun<br />
Dr. Plarcovici<br />
tefan 0. Iosil<br />
Ermete Hove lli<br />
Caragiale<br />
H6jdeu<br />
Dimitrie Greceanu<br />
Dan Cerchez<br />
Pompiliu Eliade<br />
Coco Dumitrescu
DINTRE CEI RAPOSATI<br />
DINTRE CEI RAPOSATI e, inainte de toate, o<br />
lucrare de fauna credinta. Vreau sa vorbesc de oamenii<br />
pe cari i-am intalnit in viata, celebri sau nu Inca celebri,<br />
atat romani cat 0 straini. Nu ma voiu ocupa de<br />
caracteristica superioritätii lor, ci de relatiile treedtoare<br />
dintre ei si mine. Daca incep azi cu Verlaine,<br />
cauza e ca, de curand, s'a inaugurat la Metz (Alsacia)<br />
statuia lui.<br />
PAUL VERLAINE<br />
L'am cunoscut pe Verlaine, prin 1879 la o berarie<br />
din Bd. Saint Michel (Paris), numita La Source",<br />
pentruca o stanca artificiala cu o mica cascada<br />
o despartia in doua, formand, o parte din dosul<br />
stancii, o camera rezervata catorva consumatori, zisi<br />
prin antifraza Les Hydropathes", Consumatorii obisnuiti<br />
erau Jean Richepin, Raoul Ponchon, Verlaine,<br />
Coque lin Cadet, André Gill, Mallat de Basil lan, Haraucourt,<br />
si eu, simplu potache" de la liceul Saint Louis.<br />
Toti erau mai varstnici de cat mine, dar toti numai<br />
boabe de grau incoltit, neresarit Inca, afara de André<br />
Gill si Coque lin Cadet, Acesta ne aduceà cateodata<br />
bilete pentru Teatrul Francez si persecuta cu glume<br />
grosolane pe subtirica Sarah Bernardt. Verlaine vaned<br />
la cafeneaua La Source" de'si lua, in fiecare seara,<br />
3
34 Di Torsul Zilelor VoL L<br />
cate 4-5 pahare de absint (cu mult absint i foarte<br />
putinal apa). Discutand cu Ponchon, el zicea cal n'a<br />
gasit niciodatä absint cu taria cuvenita ; dacd Ii bea<br />
gol, absintul era prea tare ; iar, daca Ii punea o picatura<br />
de apà, absintul era prea slab.<br />
La cafeneaua La Source", pe un colt de masa, pe<br />
o bucatica de ziar, Verlaine arunca, negru pe alb, bucata<br />
de versuri La huveuse cl'absinthe"..<br />
Se intelege cà, dupa ce bause 3-4 absinte, Verlaine<br />
era cu mintea mai mult decal tulbure. In halul<br />
acesta, voind sà mearga acasa, el se agata de mine<br />
imi zicea : Rentre nioi, potache" ; on n'osera<br />
pas me rosser devant toi".<br />
Verlaine sedeà pe atunci in Rue Champolion, in<br />
dosul cafenelei La Source", in tovarasia cu la grosse<br />
Marie" (un fel de namila de vre-o 40 de ani). Micul<br />
lui apartament se compuned de vre-o 2-3 camarute,<br />
Dupe cererea lui, ii duceam in adevar acasà, ajutandu-1<br />
sa se urce pe scari (lucru greu); la grosse Mariie"<br />
deschizandu-ne, fugia, furioasa, strigand : V'ler l'sou-<br />
lot", Ce se petreceà pe urma nu stiu i nici nu vreau<br />
sa still. Dar, a doua zi, Verlaine imi afirma ca nu fusese<br />
batut.<br />
Tot pe un colt de masa al cafenelei La Source"<br />
Verlaine a scris faimoase e versuri : Il pleure clans<br />
mon coeur, comme ii pleut sur la ville".<br />
Zic faimoase,<br />
desi, pe atunci, nu numai ca nu erau faimoase, dar<br />
nici apreciate de micul nostru cenaclu, care vedea in<br />
Verlaine numai un betiv. Eram singur de alta parere.<br />
Unul din comesenii nostri m'a intrebat ; Ce fel ? Nu<br />
te desgusta ? Avui lasitatea sa raspund :" Ba da I ingarland<br />
insa mai incet : dar ii admir".<br />
Mai tarziu, lumea intreaga l'a admirat. Verlaine nu<br />
a rni desgustat pe nimeni. Astäzi e vrednic de statui.
Dintre cei Rdposati 35<br />
BOLINTINEANU<br />
Nu i'am va.zut decal o singura data, cate-va clipe.<br />
Iat5. cum. Bolintineanu fusese atins, atunci (pe la 1869<br />
sau 1870, mi se pare) de paralizie generala ; bietul<br />
poet, fostul Ministru de Instructiá Publica al lui Cuza<br />
nu avea nici o ingrijire. 'Fatal meu, medic, efor al<br />
spitalelor civile §i, peste loath, suflet intre suflete, lark'<br />
pe Bolintineanu de il instala la Pantelimon (proprietatea<br />
Eforrei) la soare, la aer, in chiar apartamentul<br />
intendentului, i ii aloca doua infirmiere §i un infirmier,<br />
cari sa n'aiba alta grija decal ca toate sà ha pe placul<br />
lui Bolintineanu. Despre bani, Eforia nu a vorbit niciodata.<br />
Pe vremea aceea, manastirea Pantelimon, adapostul<br />
surdo-mutilor, era goala de calugari, dar plind de<br />
copii surdo-muti. De la oseaua mare, ducand de la<br />
Bucure0i spre judetul Ialomita, se facea, in fata Primariei<br />
satului Pantelimon, un drum, foarte umblat,<br />
care cobora valea satului, apoi urea, erpuind, dealul<br />
in varful caruia era manAstirea. MA jos de manastire,<br />
cam pe la jurnatatea dealului, se ridica un pavilion de<br />
lemn, cladit de Voda Cuza, unde carutele poposeau<br />
inainte de a sul pieptul c re ducea la clopotnita<br />
nastirii.<br />
Intr'a zi (eram, pe atunci, cum banuiti, un baietandru)<br />
tatäl mau ma Iuä cu el in trasura, zicandu-mi :<br />
..Hai la Pantelimon, sa vedem pe Bolintineanu". Zis<br />
facut. Pentru tatal meu, departarea nu exista : a merge<br />
de la Cotroceni la Pantelimon era, pentru el, pe vremea<br />
aceea, tot atat cat ar fi, pentru cineva, astazi, sa<br />
mearga din Piata Teatrului pana la Capp.<br />
Cand ajunserAm la manAstirea Pantelimon, Bolintineanu<br />
§edea intr'un fotoliu, la soare. El privi lung,<br />
cand la fatal meu, cand la mine, 0 zise : Ochi<br />
alba0ri",<br />
qi
36 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
Ce o fi trecut prin mintea nenorocitului infirm ?<br />
Atat imi amintesc de Bolintineanu. Dar infatisarea<br />
lui, din acea zi, mi-a ramas adanc intiparita. Multi isi<br />
mai aduc aminte azi de poeziile lui ; dar cati si de<br />
chipul lui ?<br />
GRIGORESCU<br />
Zugrav, cum isi zicea eL<br />
Pe acesta mi-1 aduc bine aminte, pentruca 1-am va.zut<br />
des, de pe la 1867 pasta in anul mortii lui. De<br />
prin 1867, Grigorescu venia regulat Joia de lua masa<br />
la noi. Tata qi mama il iubiau foarte mult. Azilul<br />
Elena Doamna poseda cate-va panze pictate de Grigorescu,<br />
pe atunci, in crangul de salcii care imbraca<br />
valea. Tot pe atunci, pieta Grigorescu portretul meu<br />
(panza cunoscuta sub numele de Bdiat dt,, mocan) si<br />
portretul sorei mele Elena, cu o pata alba violentä pe<br />
nas, (panz5. cunoscuta sub numele de Cap de stadia in<br />
plin soare).<br />
Intr'o seara, la masa, se servi un fel de bucate necunoscute<br />
de Grigorescu. Mama ii zise cá sunt puiculite,<br />
adica pui de gait* mici de tot. Tata radea<br />
ironic dar nu spunea nimic. Grigorescu se necaji :<br />
Cum se poate", zicea el, sa se omoare asa fiinte<br />
plapande". Dar, mancand, marturisi ca fiintele plapande<br />
erau foarte bune la gust. Atunci, tata izbucnind<br />
inteun ras homeric, striga : Mo Grigoresco ! Astea<br />
broaste, mo ! Astea broaste." Erau intr'adevar broa-<br />
Fte ; mama le numise puiculite. Lui Grigorescu ii vent<br />
eau. Mai tarziu, peste vre-o 15 ani (murisera si mama<br />
si tata) il intrebai pe Grigorescu daca isi mai amintea<br />
de pranzul acela. Cum nu", raspunse nenea Nae,<br />
Erau foarte bune puiculitele. Dar para.' si acum 'mi-e<br />
burta murdarita".
Dintre cei Raposati 37<br />
Grigorescu pictase portretul mamei 0 al tatii, doual<br />
capodopere.Pe cucoana Anica am putut-o zugravi<br />
lini§tit", imi zicea. el, dar pe tata-tau, nu ; a fost mai<br />
greu, pentruca dansul nu stetea la un loc. Din fericire,<br />
studiasem mult procedeurile pictorilor Japonezi, cari<br />
zugravesc din memorie o vedenie de o clipa".<br />
Adesea, Grigorescu zugravia, nu ce vedeà lumea<br />
toata, dar ce vedea geniul lui.<br />
ALECSANDRI<br />
Numai odata, la Sinaia, 1-am vazut i pe acesta, pe<br />
Conul Vasile. Era, mi se pare, prin 1872. Se puneau<br />
temeliile castelului Pele§ ; iar Curtea locuià in cate-va<br />
chilii ale manastirii, amenajate, fireTte, pentru a§a marl<br />
oaspeti. Regina Elizabeta, atunci Elizabeta Doamna"<br />
avea, drept salon particular, o chilie mai mare (cea<br />
dintai a Orului din dreapta) §i desenase, pe unul din<br />
pereti, chipurile principalilor oameni de pe atunci (Generalul<br />
Florescu, Nicolae Golescu, Mihail Cogalniceanu,<br />
Carol <strong>Davila</strong>, Alecsandri, Generalul Solomon, etc.).<br />
Peretele a fost pastrat cu sfintenia, pand in ziva de<br />
astazi, a§ã cum era pe atunci.<br />
Mama iubia mult pe Elizabeta Doamna, §i era foarte<br />
mult iubita de ea. Era, dar, firesc ca fiul mai mare<br />
al mamei adica eu sä se tolaneasca pe rano fotoliul<br />
raposatei Regine, in tovar4ia Nataliei Romalo,<br />
Luciei Al. Ghica, Eufrosinei Gradi0eanu, etc., domni§oare<br />
de onoare.<br />
Intr'o zi, pe cand eram acolo, iaca i Conul Vasile,<br />
cu o multime de domni, toti mai de seamd unii cleat<br />
altii.<br />
Bine inteles, convorbirea luá o intorsatura foarte<br />
serioasa 0 cam departata de mintile copiilor. Neintelegand<br />
nimic, ma gramadii intre picioarele fotoliului<br />
Doamnei Elizabeta i statui acolo foarte cuminte. De
38 Din Torsul zilelor. Vol. I<br />
oarece fiecare povestea cafe ceva, Ia un moment dat,<br />
Elizabeta Doamna zise lui Alexandri :<br />
Povesteste-ne i d-ta o znoava romaneasca".<br />
Conul Vasile stätii putin pe ganduri, apoi se scuza<br />
ca znoavele romanesti pe care le stia sunt cam necuviincioase.<br />
Ce-are aface", zise Elizabeta Doamna, povestaà<br />
de d-ta, znoava nu poate fi decat frumoasa".<br />
Alecsandri se supuse i povesti urmatoarea znoava :<br />
Marioara, fata frumoasä, dintr'un sat de la munte,<br />
luase de bdrbat pe Ionel, flacau frumos i voinic ; ea<br />
tinea la el ca la ochii din c ap ; dar nenorocul o pan-<br />
dea : la padure, unde tdia lemne, Ionel fu lovit<br />
omorat prin caderea unui cooac mare. Adus in sat<br />
de tovarasii sai, el fu scaldat, intins pe mas, acoperit<br />
cu giulgiu, imbodobit cu craci de pelin si cu flori, cum<br />
se cuvine unui mort, de insasi biata Marioara, care<br />
plangea i se bocia : Ce bärbatel 'mi-a murit. Ce<br />
barbatel 'mi-a murit". Nimic i nimeni nu o putea.<br />
mangaia. Venisera toate babele, suratele i fetele din<br />
sat ; care mai de care, ii zicea : Lasa Marioara, nu<br />
te mai boci, ca mai sunt HAVE pe lume. E cutare<br />
cutare i cutare". Dar Marioara se bociá mai rau, inganand<br />
:Ce barbatel 'mi-a murit. Ce b rb.atel 'mi-a<br />
murit". Una cate una, i babele i suratele i fetele<br />
plecara, vazand ca nici o vorba nu era de leac pentru<br />
Marioara. Ramase numai vecina de casa, care mai<br />
incerca cate-va vorbe : Mai sunt alfii ca rdposatul",<br />
Atunci, Marioara se uità lung la ea, apoi smulse giulgiul<br />
care acoperia mortul. Vazand mortul, pe frumosul<br />
Ionel, vecina de casa uita de vorbele sale si incepiz<br />
sa bociasca, jälindu-se Ce vecin 'mi-a murit. Ce<br />
vecin 'mi-a murit".<br />
Elizabeta Doamna dàdi semnalul rasului.<br />
Dar de ce bocia asta, intreba, candid, Natalia<br />
Romalo ?<br />
si
Dintre cei Ralposati 39<br />
Rusinat, Conul Vasile porni spre usk dar Elizabeta<br />
Doamna it opri :<br />
Nu fugi, Domnule Alecsandri ; znoava d-tale e<br />
foarte frumoasa i, dovad'a ea' nu e necuvincioasà, e<br />
chiar intrebarea Nataliei.<br />
Alecsandri nu mai fugi,<br />
Elizabeta Doamna, care se juca cu mâna prin parul<br />
meu, imi zise : Tu, care stii poezii frumoase,<br />
spune-ne una". M'a sculai i incepui<br />
$TEJARUL $1 CORNUL<br />
Frate, frate de stejar,<br />
Lasei-nzet set tai an par<br />
Sà fac osiet la car...<br />
si<br />
asa, pana la sfarsit,<br />
Batranul Alecsandri se oprise in usk stergandu-si<br />
ochii umezi ; el exclam5, child terminai<br />
Ferice de stihurile cari pettrund tn mintea copiilor.<br />
Nu l'am mai vázut pe Conul Vasile. Dar vorba lui<br />
mi-a Cazut ca o picaturd de aur pe suflet.<br />
Mai tArziu, la Golesti, am gasit, printre hârtiile<br />
lui Stefan Golescu, un mic album de desen, pe foile<br />
cAruia Alecsandri scrisese, cu scriitura sa subtirick<br />
primele sale poezii, i pe care'l däruise unchiului meu<br />
mare, Stefan Golescu, Ii luai.<br />
Acest pretios manuscris se puteã pierde la mine ;<br />
pentru a'i asigurk oare cum, viata, II daruii Academiei<br />
române, care il pAstreaz6 i acum.<br />
V. A. URECHIA<br />
Alt Conul Vasile",<br />
Pe acesta l'am cunoscut mult si de mult, de pe când<br />
deschisese Institutiunea" sa, in strada Astronomului,
40 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
Eram, acolo, vre-o 12-14 scolari. De toti se ingrijia<br />
nu zic ca o mama, dar ca o sofa: mai mare<br />
Coana Ninita, cea cantata de V. Alecsandri (Cu NInita'n<br />
gondoletd"...) asâ cá toate ne erau din belsug.<br />
Conul Vasile (Urechià) laisând micutele noastre fiinte<br />
pe seama coanei Ninita, aveà mai multä grija de sufletul<br />
nostru i, de pe atunci, pregaltia cetgenii României<br />
Mari. El ne repetà, intr'una, sä nu uitàm cà<br />
suntem de original latinä, coborâtori ai acelor Romani<br />
cari cuceriserai lumea mai mult prin civilizatiä decAt<br />
prin arme, mai mult prin fierul tarnacopului, Iopetii,<br />
sapei i plugului cleat prin fierul spezilor ; cä ne inrudim<br />
de aproape, noi, Daco-Latinii, cu Italo-Latinii, cu Ibero-Latinii,<br />
cu Belgo-Latinii, cu Galo-Latinii ; cã suntem<br />
o mare familie (Italia, Spania, Romania, Belgia, Franta)<br />
in care Italia e muma iar Franta sora mai mare. Neamul<br />
latin e inconjurat de vräjmasi zicea. Vasile Urechia.,<br />
acum vre-o 50 de ani, dar el ii poate nesocoti, dad.<br />
Ii inchiagá puterea prin unire,<br />
Cei mai buni profesori de pe vremuri ne predau<br />
cursurile cu o intelegere si cu o dragoste de copii<br />
cari ne faceau sal adoram. Printre elevii lor, de la<br />
Institutiunea Urechie multi au disparut ; dar altii,<br />
ajunsi, ba doctori in medicind, ba ofiteri superiori, ba<br />
inaIti demnitari ai statului, isi aduc i astazi aminte,<br />
cu induiosare, de iubitii lor profesori.<br />
Conul Vasile (Ur zchia) ne duceà personal sa.' vizitam<br />
monumentele Bucurestilor :<br />
principalele biserici, palate,<br />
gradini, muzee, etc. Inteo zi, ne duse la Cimitirul<br />
Bellu, (o palmal de loc, cum vedeti) unde salutaräm<br />
mormintele oamenilor celebri. arind marmora suB<br />
care dormia. profesorul Maxim, un camarad al nostru<br />
scrise, cu creionul, pe piatra funebrk urmátoarele versuri<br />
:<br />
Aici odihneste, in domnul ferice,<br />
,Un om care limba cercd sd ne-o strice".
Dintre cei Raposati 41<br />
Bine zicea camaradul nostru, deoarece batranul Maxim<br />
mergea prea departe cu latinizarea limbii romane0i<br />
; admirabilul profesor latiniza pana i numele elevilor<br />
sai ; de pilda, din Izvoranu face& : Fontanino.<br />
Dar lipsa de respect, pentru morminte, a camaradului<br />
nostru, hotari pe Conul Vasile sal nu ne mai ducal la<br />
Bellu.<br />
In schimb ne duse, foarte des, la Teatrul National,<br />
de cate oH se jucau piese de ale lui Alecsandri, (cu<br />
sau fara colaborarea lui Millo). Astfel vazui, de pe a-<br />
tunci, Cocoana Chirita, Lipitorile Satelor, Florin<br />
Florica, Cantonetele, etc. ; astfel vazui qi Banal Mdrdcine,<br />
piesa lui V. A. Urechia ; Banul Mdrdcine prin<br />
care se arata, Inca de pe atunci, cat de vechi sunt<br />
legaturile noastre cu Franta ; astazi Franta proslave0e<br />
pe Ronsard, marele poet francez, coborator din olteanul<br />
Banul Maracine,<br />
Mai tarziu, institutul V. A. Urechia marindu-se, se<br />
muta in vila Filipescu, langa §osea i, Inca mai tarziu,<br />
m i departe, in vilele Gherghel, inconiurate, pe atunci,<br />
cu parcuri imense.<br />
Cei cari au cunoscut pe V. A. Urechiä 11 apreciaza<br />
ca autorul mai multor scrieri romane0i i ca pe<br />
unul din cei mai aprigi propovaduitori ai culturei<br />
latine.<br />
MIRCEA ROSETTI<br />
Effingman-Robert Grant, supus englez, venit in tara<br />
romaneasca inainte de 1848 0 Carol <strong>Davila</strong>, fatal meu,<br />
venit in tara la 1853, ata§at pe langa rezidenta diplomatica<br />
franceza, se casatorisera cu doul surori, Zoe<br />
0 Ana Racovita-Golescu §i erau, deci, cumnati.<br />
C. A. Rosetti luase de sotiä pe Maria, sora lui Eff.<br />
V
42 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
Grant 0 avil cinci copii (dintre cari numai o fata ;<br />
Bi§eta). In ordinea cronologica : Mircea, Bi§eta, Vinti'd,<br />
Horia 0 Floricel. Pe rubedenia aceasta, cam conventionala,<br />
se altoise intre familiile noastre a lm C. A.<br />
Rosetti 0 a noastra o prietenià foarte mare, mai ales<br />
cà fatal meu 0 C. A. Rosetti se stirnau qi se iubiau<br />
foarte mull.<br />
De0 mult mai varstnic decal mine, Mircea imi arata<br />
o foarte adanca' simpatia, pa care timpul, nu numai<br />
ca nu o te0, dar, o 0 intari, Ne pierduserdm din vedere<br />
de mult ; ne gandeam, insa, unul la altul ; aqa ca,<br />
ducandu-rna la Paris, dupe moartea muma-mi, il revalzui<br />
ca 0 cand m'a§i fi despartit de el in ajun. Totu§i<br />
multi ani trecusera 0 mult ne schimbaseram 0<br />
unul §i altul. Eu crescusem, nu mai eram baietoiul<br />
care se juca cu zmeul, iar bietul Mircea era atins de<br />
tuberculoza, groaznica boala care il rapuse mai tarziu.<br />
Vrednic urma§ al lui C. A. Rosetti (Berlicoco, cum<br />
ii ziceau adversarii lui politici 0 chiar multi prieteni<br />
; Paparoz, cum ii ziceam noi), Mircea fusese<br />
izbit de traiul ram al claselor de jos de pe atunci<br />
0 de totdeauna. In afard de activitatea sa ziaristica,<br />
el scrisese o sumedenie de novele, capodopere<br />
de gandire, de simtimant 0 de stil ; subiectele erau<br />
luate din viata poporului. Atat de puternic il turburau<br />
aceste novele simple inchipuiri poate incat adesea<br />
bietul Mircea, uitand ca el insu§i era autorul, plangea,<br />
candi se citeau 0 ingana : Saracii oameni, saracii<br />
oameni".<br />
Bulbucatii ochi de broascd" cum zicea Eminescu<br />
despre C. A. Rosetti 0 pe cari ii avea 0 Mircea<br />
patrundeau sufletele 0 erau sinceri.<br />
Mergeam pe la Mircea (Rue Gay Lussac), din cand<br />
in cand, dar numai Duminica, pentruca numai Duminica<br />
sau sarbatorile liceul dedea drumul internilor (§i<br />
eu eram intern).
Dintre cei RAposati 43<br />
Intr'o zi, Mircea imi citi o dare de seama dramatied'<br />
din ziarul Romanul", iscalita AL Ciurcu, asupra<br />
unei feerii de Alecsandri (Fata Aerulni). A Ciurcu se<br />
plangea ca piesele nu se jucau deal o singura data,<br />
la Teatrul National, §i ca era pacat de cheltuelile facute<br />
pentru a pune in scena o feeria. Fata Aerului<br />
se juca insa in seria §i cronicarul teatral al Romanului"<br />
primi astfel o desmintire, care il inveseli, fire§te.<br />
$i-o mai fi adus aminte rdposatul Ciurcu de<br />
aceasta cronica teatrala ?<br />
Cine mai §tia astazi de Mircea Rosetti, de novelele<br />
lui §i de Lepretuitul lui dar de evocare ?<br />
CARMEN SYLVA<br />
Ajunsesem gojgojea galigan de vre-o 18 ani. Acum,<br />
Elisabeta Doamna de alta data era Regina Romdniei<br />
§i celebra Carmen Sylva. Maririle insa nu'i schimbasera<br />
inima.<br />
Intr'o zi, la Castelul Pele§ (nou cladit) dansa cited,<br />
in fata unor privilegiati, printre cari se afla. §i tatal<br />
meu, o novela noua, scrisa de Ea cu abondenta cunoscuta,<br />
Era vorba de un flacau taran care iubia<br />
o fata din acela§ sat. Flacaul cazuse la sorti ; dar mai<br />
bine cleat sa se supuna soartei neindurate, fugi in<br />
munti §i se ascunse intr'o pe§tera. Fata i§i lua §.1 ea<br />
lumea in cap. Intr'o noapte de furtuna ingrozitoare,<br />
fata se adaposti intr'o pe§tera intunecoasà. Era, din<br />
intamplare, tocmai pe§tera unde se ascunsese flacaul.<br />
Indragostitii, bine-inteles, nu se vazusera unul pe altul ;<br />
dar la lumina unui fulger, se zarira. §i se recunoscura.<br />
Atunci fata rosti un lung discurs (foarte frumos, dealtminteri).<br />
Privilegiatii se prapadeau cu firea, care mai de care<br />
mai entuziast. Eu insa, proaspat ie§it din liceu, baca-
44 Din TOrsul Zilelor. Vol. I<br />
laureat in litere, imbuibat cu frumoasele pilde ale marilor<br />
scriitori, taceam mak. Carmen Sy Iva baga de<br />
searna i imi zise Ce lucru nuli place ad, Alexandre<br />
? Vad ca te jeneaza ceva". Taal meu arunca<br />
la mine ni0e priviri de ma vari in pamant. Carmen<br />
Sylva, observand aceasta, zambi i adaoga Spune,<br />
spune ; nu te speria de ochii Generalului". Imi adunai<br />
dar puterile i zisei : Iaca doamnk ce e. Cand iu-<br />
bitii<br />
se recunosc, la lumina fulgerului, nu mai pot rosti,<br />
cred eu, nici un cuvant, dar mite, un cliscurs intreg.<br />
Atunci, ce sä fad. ?" intreba Carmen Sylva. Sa<br />
se imbraii§eze 1" raspunsei. Aa e", ingana Carmen<br />
Sylva i, cu mainile ei mici, albe, rupse in bucaii<br />
foile cu discursuL<br />
Privilegiatii se 3/Alegi-ark care mai de care, de a§a<br />
prIpad ; iar, apoi, aprobara cu entuziasm ; nu, fire0e,<br />
parerea mea, dar gestul magnanim al RegineL<br />
Carmen Sylva era un suflet de poet peste care se<br />
revarsau cate odatk apele acadeloase ale Kulturii germane.<br />
Propriul culturii germane e, pare-mi-se, vorbdria.<br />
DADU FILIPESCU<br />
Dadu Filipescu era, dacä nu ma Inel, fratele lui<br />
Gagata, adica unchiul lui Nicolae Filipescu. Fiind junker<br />
in armata ruseasck intr'o dimineata, iarna, la<br />
Petrograd, Dadu, intorcandu-se de la un chef 0 ducandu-se,<br />
destrabalat, (cam ametit dar calare ) la<br />
slujEa, prin perspectiva Newsky, se intalni cu Tarul Nicolae<br />
care, urmat de o numeroasa escorta, mergeadupe<br />
obiceiu din zori de zi, s'a'0 inspecteze cazarmile.<br />
Dadu, zarindu'l, voi sä fuga, i o apuca spre o strada<br />
laterala. Dar strada era inchisa printr'o caruta purtatoare<br />
de butoaie caruta lunga i stramta, dupe cum<br />
se 0ie.Dadu nu stall la indoiala : cu toata ghiata
Dintre cei Rdposati 45<br />
care acoperea caldaramul, Dadu, punand pinteni calului<br />
sari peste c a.uta. Tamil Nicolae inmarmuri, dar<br />
se fad' ca nu vazuse junkeral desträb ilat. Uimit, insa,<br />
de isprava calaretului, ii striga un pastoi" energic.<br />
Dadu se opri, Tarul Nicolae striga :<br />
Vino'ncoa !"<br />
Afurisita de stradd era inchisa de caruta §i in sensul<br />
contrariu, adica spre perspectiva Newsky. Ce s. faca<br />
Dadu ? Sa nu execute ordinul nici nu'i putea trece<br />
prin cap ; prin urmare, puse pintenii calului §i sari<br />
peste carutä in sensul contrar. Tarul Nicolae ramase<br />
trasnit de actiunea junkerulai i porunci, and il avn<br />
in feta : Strengarule ! sä faci parte din escorta mea".<br />
Iaca pentru ce Dadu Filipescu ramase toata viata<br />
farofil.<br />
Mai tarziu, Dadu fu chiemat in tara de Voda Cuza<br />
care il puse in capul regimentului de lancieri. Peste<br />
putin, acest regiment ajunse regiment de elitä.<br />
Colonelul Dadu Filipescu, admirabil militar, avea<br />
insa, ca ori-ce om de heal* cusururile sale proprii :<br />
se creded, era cheltuitor §i injura române§te dupe<br />
cum se cuvine unui ba§boier. Acste doug. dintai<br />
cusururi avura de rezultat ca Dadu i§i rasipi averea.<br />
Intre alte cheltueli absurde fu §i aceea ca Dadu Ii<br />
imbraca pe socoteala sa propria tot regimentul cu<br />
postav subtire §i ca puse tot pe socoteala sa propria,<br />
bine-inteles ca tunurile de bronz, din garnizoana<br />
Bucure§ti, de oarece se inverzeau cand le ploua sau<br />
le ajungea umezeala, sa fie suflate cu aur. Colonelul<br />
regimentului de lancieri din Bucure§ti hotari ca nu se<br />
cuvenea si se dea vre-un spectacol la Teatrul National<br />
Vara ca regimentul salt' sa fiä reprezentat, la galeria, cu<br />
cel putin 40 de oameni. Ace§ti 40 de oameni ocupau,<br />
la galeria, 40 de locuri in randul intai (platite bineinteles<br />
tot de Dadu). Lancierii aveau lozinca sa scoata
46 Din Torsul Zile lor. Vol. I<br />
mainile malnusate cu alb peste bara galeriii ca sa vadal<br />
toatd lumea cd aveau malnusi albe. Splendid spectacol.<br />
Intr'o seard, in cursul reprezentatfii, izbucni, colo<br />
sus, o mare gallalgial. Dadu surd ca un covor, din fotoliul<br />
säu, la care era abonat, nu auzi nimic. Vecinii<br />
Ii atraseral atentia cà lalncierii de la galerid faceau<br />
scandal. Dadu se ridical in picioare i, fard a tine socotealà<br />
ca spectacolul era in toiu, se intoarse catre galeria<br />
si intrebä cu glas tare : Mihalache, ce se petrece<br />
?" Mihalache era. vagmistrul de incredere al lui<br />
Dadu. Mihalache rdspunse strigand, cat il tined<br />
gura Domnule colonel, un ovrei vred s ia local<br />
unui soldat de ai nostri". Dadu, foarte 1initit porunci :<br />
Aruncal jos", Mihalache, voinic peste poate, era<br />
sd execute ordinal si, in tipetele publicului, se vazu<br />
un individ atarnat peste bard de bratele vanjoase ale<br />
lui Mihalache. In mijlocul urletelor, Mihalache, intrebal<br />
:Domnule Colonel, sal dau drumul ?" Dadu, marinimos,<br />
rosti Iartar.<br />
Val inchipuiti ce s'a ales de biota reprezentatia.<br />
Intamplarea de mai sus, de necrezut, dar veridical<br />
in toata intregimea ei, fácii senzatid. Dar cine, pe atunci,<br />
ar fi indralznit sà blameze pe Dadu ?<br />
Al treilea cusur al lui Dadu fu pricina, intre altele,<br />
a urmdtoarei tregicomedii. Medicul regimentului de<br />
lAncieri trimesese la infirmerial o multime de soldati,<br />
atinsi de nu mai stiu de ce boald (rale mi se pare).<br />
Dadu gasI cal nu era nevoie de asa ceva si ea' medicul<br />
se insela. Medicul, sosit de curand din Paris, protesta<br />
ea nu se inseald si Dadu ii injur5. româneee. Tandrul<br />
doctor in medicing, indignat, adresal o reclamatia formald<br />
tatdlui meu, care, tinand sd impund orisicui<br />
respectul medicilor militari, (respect tagalduit, pe atunci)<br />
cera Generalului Florescu, Ministru de Ralzboiu, ca
Dintre cei Rdposati 47<br />
Dadu sà 115. reformat pe motivul de necuviinta fa#à de<br />
un ofiter. Cazul era gray. Dupa multa tevatur-, se cazü<br />
la invoial ca Dadu, in mare tinuta, sa faca scuze medicului<br />
de regiment in fata intregului Corp medical<br />
militar. Se hotari ziva i ora. Dadu se prezenta., in<br />
mare tinuta, in cabinetul tatalui meu, unde erau adunati<br />
toti medicii superiori militari. Dadu facü scuzele<br />
w cum fusesera hotarate (fraza invMata de Dadu pe<br />
dinafara) i tata ii zise Bravo Dadule ! esti un ofn<br />
de treaba". Dadu, intorcandu-se catre medicul insultat,<br />
ii zise, injurandul din nou romeinete : Vezi ma ?"<br />
Toti cei de Ltd pufnira de ras ; iar Dadu, buimacit,<br />
nu a priceput o viata intreaga in senindtatea sufletului<br />
sau de boier rom' n care fusese cauza ac2stui<br />
ras homeric.<br />
Astfel lud sfarsit tragicomedia.<br />
SA pomenim cu adanca evlavia numele unor asemenea<br />
oameni. Cu asemenea suflete s'au otelit armatele<br />
cari au fost fala Romaniei in 1877 si in Razboiul<br />
Mondial.<br />
POMPIEkUL<br />
Intr'o seara de vara, p1ictisii amandoi, de caldura.<br />
probabil batranul Cazes i cu mine, ne duseram sa<br />
lub.m masa la $osea, la Vila Regala, in care fusese<br />
instalatä, in vremuri, institutiunea V. A. Urechia.<br />
Henry Cazes, francez, nascut (mosit chiar de tata-meu)<br />
pe la 1854, in Bucuresti,si ramas aci,a fost, pana_la<br />
moartea sa, prietenul meu intim din ceasurile bune si<br />
rele. Cocotati pe o movilita unde era pusa masa, asteptam<br />
la racoare sa ne vind aperitivele i mancarea,<br />
cand, deodata, niste pitigaituri discrete, dar staruitoare,<br />
strabaturà prin tufisuri. Beiztlit ca de albine ar fi zis<br />
Eminescu. Cunosteam aceste pitigaieturi ; nu erau de
48 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
albine ci de cine stia ce lautari oropsiti i carora le<br />
sosisera, in sfarsit, musterii asteptati i doriti. Zbarnaitul<br />
acesta insemna : Chiemati-ne i pe noi sa va cantam<br />
ceva, ca sa ne dati cati-va gologani. 'I-am fi chemat,<br />
desigur, implinindu-le astfel dorinta si nadejdea,<br />
dar, zau I prea cantau fals. Batranul Cazes, cunoscandu'mi<br />
damblaua, scoase parale i imi zise : Da-le<br />
ce vei voi, Alecule, ca sa ne lase in pace". Ma dusei<br />
sa implinesc cerintele prietenului meu i, dupa o clipa,<br />
venii iar la el ; cam plouat, inganai : E un mosneag".<br />
Cazes ma pricepii, stramba din nas i replica :Fia<br />
in voia ta". Atat asteptam. Facui repede un semn spre<br />
tufi i, urmat de alti doi Idutari zdrenterosi, unul cu<br />
naiul, altul cu cobza, batranul scripcar, zdrenteros $i<br />
el, Ii faca aparitia, putin eleganta i putin impunatoare.<br />
Se aseza bine in lumina i imi zise : Nu ma<br />
mai cunosti coane ? Fireste, e de mult de atunci.<br />
Sa fi fost dumneata de vre-o 5-6 ani. Acum deh I<br />
esti bdiat mare". Zgaiam ochii la batranul ldutar, ii priyearn<br />
mustata i sprancenile carunte, fata sarbäda,<br />
zbarcita, pleoapele grele dar miscandu-se repede peste<br />
niste ochi scantietori. Degeaba ma uitam la mosul ;<br />
nu'l cunosteam. El continua : Coane Ulla eu sunt<br />
Pompiera Care Pompierul?" striga Cazes. PAL Pornpierul<br />
:<br />
al cu sarba". Cazes sari in picioare. Frantuzul<br />
asta era mai roman deal multi romani. Acura privea<br />
la batran cu ochii tinta i opti Te credeam mon,<br />
mort de mult". Muream eu, dar m'a vindecat d.<br />
General" mormai rnosneagul. Eram, tustrei (Cazes, Pornpierul<br />
i cu mine) patrunsi de o adanca emotia. Se<br />
asternuse pe movilitä o tacere greoaie. Cazes o rupse :<br />
Cana sarba ta", zise el mosneagului. Mosul dadii<br />
din cap, se retrase mai in umbra, acordä, calea-valea,<br />
strunele bietii scripci crapate, (,o sarma i trei coarde<br />
prost rasucite) Ii indrepta calusul, Ii trase arcusul
Dintre cei Raposati 49<br />
pe sacazul lipit de gatul scripcii ; apoi, batand tactul<br />
cu piciorul, canta sarba Pompierului.<br />
Am auzit aceasta sarba cantatamai bogatde tarafun<br />
mai mari, inzestrat a cu fel de fel de instrumente ; dar<br />
acea zguduire sufleteasca nu am mai aflat-o nicaieri<br />
§i niciodatg. Era, totusi, o zbarnaialg, o biata zbarnaialä.<br />
Sa pun, dacg vreti, impresia pe socoteala momentului<br />
; dar am simtit-o si im 'mi-ar fi iertat sa o<br />
las uitgrii. Cine era Pompierul ? Cum il chiama ? Nu<br />
§tiu, si, poate, nici el nu stia. El era Pompierul. Scurt.<br />
Pe la 1840, tiganus mititel, veninci, cine slid de unde,<br />
el apucase o scripca aruncata, intinsese pe ea patru<br />
sfori 0 zbarnaià din ea cum da Dumnezeu. Aninat de<br />
un taraf care colinda din sat in sat, el cutreerd rnulte<br />
melee guri 0 prinse, din gura poporului multe cantece.<br />
Ndvalirea lui Omer-Pap il goni spre Bucuresti unde<br />
fugise si intreaga populatig de la Dunare. Armata,<br />
opusa de Capitala tarii celor patruzeci de mii de osta0<br />
ai lui Omer-Pap, se compuneà din palcul de pompieri<br />
din Dealul Spirii. Se cautau voluntari pentru a marl<br />
aceasta mang de viteji ademeniti de duhul de jertfai.<br />
Tanarul tigan i0 aruncg scripca 0 se angaja. Fgcandu'si<br />
zdravan datoria, el fu ranit in pantece de o baioneta<br />
turceasca. Cinci ani, dearandul, purtg aceastg<br />
rang pe la thate babele §i pe la toti barbierii din mahalale.<br />
In 1853, tata-meu, sosi la Bucure0i ca trimis<br />
al guvernului francez conform cererii lui Vodg Barbu<br />
$tirbei; tanarul medic un apostol, oarecum, descoperi<br />
rgnitul din 48 0 ii &Ail ingrijirile necesare.<br />
Pornpierul, vindecat, i0 regasi meseria de scripcar, nu<br />
insg 0 numele : el rgmase cu acela de Pompierul. Cam<br />
pe atunci compuse el faimoasa sarba.<br />
0 mai fi compus el 0 alte bucati ; dar cine le mai<br />
qtia. ? S'au pierdut ca i adevgratul lui nume.<br />
Astfel, din trecutul sau turbure poporul pgs-<br />
4
50 Din Torsul Zilelor. Vol, I<br />
treaza in amintirea sa ca intr'o comoara margaritare<br />
nepretuite un cantec, un m'Linunchi de versuri,<br />
o por acid.<br />
PAOLO TOS1I<br />
I-am facut cunostinta pe la 1881, la Roma, unde<br />
eram atasat de legaiia, intr'o seard, in antract, la<br />
Teatrul Manzoni, un ink teatra popular de la periferia.<br />
Faimosul Luigi di Martino, neintrecutul Pulcinella, ultimul<br />
reprezentat al raposatei Comedia dell'Arte dadea,<br />
acolo, cate-va reprezentatii in dialect napolitan.<br />
Trimesesem un fachino sahni ia un loc bun, si pentru<br />
aceasta ii dadusem zece lire ; co-nisionarul imi aduse<br />
cinci lire rest si un cupon intreg de loja. Cum vedeti<br />
locurile erau foarte ieftine. Peste cate-va zile, s'a dat<br />
prima reprezentatia ; sala era plina i lojele intesate<br />
de lume. Numai in loja mea era o singura persoana,<br />
subsemnatul. Situalia era cam jenanta, Cu atat mai<br />
mult cu cat toate ochianurile se intorceau spre loja<br />
ocupata de o singura p?rsoana. Di Martino fu stralucitor<br />
; iar, eu, binoclat de toata lurnea, imparteam cu<br />
el atentia publicului. Observasem un domn, cu barba<br />
blonda, putin carunta, care ma binoc'à cu persistenta<br />
de cate oH Di Martino nu era in scena. La antract,<br />
vazand cal iese, ieii i eu ca sal intalnesc i sa là-<br />
muresc persistenta d-lui binoclare ; ii gasii, inteadevar,<br />
in foaier i incepui, in italieneasc mea de pe atunci<br />
fraza pe care o preparasem indelung ; dar, la primele<br />
cuvinte, interlocutorul meu ma intrerupse, zicandu'mi<br />
pe frantuzeste : Esti strain, domnule. Eu sunt ita-<br />
lian ti<br />
stiu bine dialectul napolitan ; ifi pot fi de vre-un<br />
folos ? Numele meu e Paolo Tosti", Confuzia i rusinarea<br />
mea nu se pot descri. Adio fraza indelung<br />
preparata. Spusei numai numele i calitatile mele. Tosti
Dintre cei Raposati 51<br />
imi grans& maim si, zambind, r_spunse Sa'ti zic<br />
Excelenta ?".<br />
fatal cum am facut cunostinta cu Tosti.<br />
Tosti se bucura, de pe atunci, de o celebritate mondiala.<br />
Nu era, in adevar, pe lume, salon inzestrat cu<br />
un pian, unde sa nu se auda o melodia de Tosti,<br />
cantata sau gemuta de un glas de femee sau de barbat.<br />
Zic pe lame si nu exagerez ; o dovada Tosti purta<br />
titlul de organist al Curtii Engleze si Regina Victoria<br />
ordonase sa se plateasca regulat celebrului muzicant<br />
1000 lire sterline pe an. Dealtfel, Tosti isi petrecea<br />
cel putin jumatate din viata la Londra. La Roma,<br />
avea un mic apartament, Via della Ripetta, de unde<br />
se auzea, in clipele de liniste, fläscaitul Tibrului. Salonul<br />
era mic mititel (circa trei metri pe doi) ; peretii<br />
erau tapetati cu o hartie speciala purtand primele masuri<br />
ale ariilor lui Tosti ; mobila se compunea dintr'un<br />
pian-forte, un taburet cu surup, o mästrta-sertar pentru<br />
partitii, trei mici console purtand servicii de fumat<br />
si trei fotolii man l. si adanci. Un parfum particular<br />
plutea, amestec de havana si de chihlib,r. Pe pian<br />
era asternutd o bucata de zarpa pretioasa venetiand,<br />
o mica afumatoare de bronz i cate-va caiete de muzica.<br />
Ficioarele pianului, in loc sã fia asezate pe godeuri<br />
de sticlai sau de metal, pentru a'i mart sonoritatea,<br />
se ingropau in rotogoale groase de pasla, cari, din<br />
potriva, i-o micsorau.<br />
Numerosi or amici, admiratori i vizitatori ai lui<br />
Tosti le-ar fi trebuit scaune mai multe ; dar, nu era<br />
loc. Dealtruinteri, Tosti primea foarte patina' lume ;<br />
lozinca era : Domnul nu e acasa". Se vede treaba,<br />
insä, ca lozinca nu ma privea, deoarece fui introdus<br />
indata ce imi spusei numele. Tosti ma primi cu multä<br />
afabilitate i, dupe cererea mea, se puse la pian, suna<br />
$i<br />
canta. Tosti avea o voce foarte mladioasà, dar mica,
52 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
miiitica, ca salonul pe care ea incerca al umple.<br />
Dansa era in proportia cu sonoritatea pianului. Credeti<br />
ca' Tosti imi canta o arie de a sa ? Va Inelai. Imi<br />
cântà o cantonetà napolitanä : cantecul unui nou insurat<br />
calre fanara sa sotie Sia benedetta mama ta<br />
quando te rnaritb". Parca e pe romaneste. Cu ce farmec<br />
canta Tosti, cu ce spirit. Acompaniamentul de<br />
pian, improvizat de el, suna la sfarsitul cantonetei<br />
spunea, discret, cate alea toate. Eram incantat, Totus,<br />
rugai pe genialul meu prieten sa'mi cante o aria facuta<br />
de eL Tosti se intuneca, stãfü putin pe ganduri 0 ingaima<br />
E o melodi5. facuta pe patru versuri ale<br />
unui oarecare Stecchetti, pe care nu '1 cunosc si nici<br />
nu stiu din ce vremuri e". Cazut pe ganduri, Tosti<br />
cant5 : Donna, vorei morir', ma confortato<br />
Dall 'onesto tuo-amor.<br />
Sentir mi almen'una sol volt' amato<br />
Senz'averne rossor.<br />
Ne podidise lacrimile pe amandoi ; o realitate dureroasä<br />
plutea peste aceste patru versuri. Care om, in<br />
adevdr, nu roseste de unul cel putin din amorurile<br />
sale trecute ?<br />
Ecco" suspina Tosti,<br />
Canta'mi Plendunio", zisei, doritor sä scap de<br />
amara impresia.<br />
Ah, îi place D'Annunzio ?" exclaml Tosti. $i<br />
mi5 de asemenea. 0 sa aiungà departe, balatul ästa.<br />
Dar, adaoga el privind micutul salonas, nu se poate<br />
canta ad Plenilunio : ne-ar trebui malurile Adriaticei.<br />
Tosti se sculä de la pian, merse la serviciul de fumat<br />
i, dintr'o culla cu londresuri minunate, alese una ;<br />
o lid' sa paraie Fano'. ureche ; multumit de uscaciunea<br />
ei, alese, din teancul de mid unelte ale sertaciului de<br />
fumat, un instrument special, cu care täiä i perfora<br />
5i
Dintre cei RAposati 53<br />
varvul ascutit al tigarii, aprinse cu meremet varful ce-<br />
Walt §i. incepir sa'§i fumeze vepicul tigaroiu.<br />
Trebuie placä Englitera", zisei, pentru a zice<br />
ceva. Pai da" replica Tosti. Tigara mea favorita e Ion-<br />
dresul.<br />
Pe vremea aceea postul de consilier al ambasadei<br />
Otomane, la Roma, era ocupat de un om foarte cult,<br />
foarte fin §i occidental, armean de neam, Miran Effendi.<br />
Aflandu'mi prietenia cu Tosti, el cera sa'i faca cuno-<br />
Ointa. Zis §i. %cut, Peste cat a-va zile, 11 intrebai, pe<br />
Miran Effendi ce plrere avea de Tosti. Miran<br />
Effendi raspunse<br />
:<br />
E un omulet genial, care pa§e§te inceti§or, cu pa0<br />
marunti, in dosul unei enorme havane".<br />
In cate-va cuvinte, Miran Effendi sintetizase pe Tosti.<br />
GHEORGHE CRETEANU<br />
Era om batran cand 1-am cunoscut. Iar, eu, un baietoiu.<br />
Mergeam des pe la el ; nu pentru el, o marturisesc,<br />
ci pentru fiul lui, Gioni, viitorul nostru ministru plenipotentiar<br />
la Madrid. Aveam pentru Gheorghe Creteanu<br />
o deosebita evlaviä, pentru ea era autorul celebrelor<br />
versuri repetate de atatea ori de muma-mea<br />
Fie pasinea cat- de rea<br />
Tot mai bund'n tara mea<br />
La infiintarea Curtii de Casatia de catre voel Cuza,<br />
acesta Il numise pre§edinte al Inaltei Curti, cad era<br />
doctor in drept §i unul din rarii absolver* ai Facultatii<br />
de drept din Paris ;<br />
Intr'o zi, conu Iorgu imi zise :<br />
Am priimit, pentru a implini nevoia %aril. Dar
54 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
magistratul e ca o pasdre alba pe malul unei mlaqtini ;<br />
toate interese'e omene0i fac un namol cu care improa§cà<br />
pasarea alba.<br />
Gheorghe Creteanu a fost magistrat, dar a scapat<br />
de imprwatura. A priimit, zicea el (a indurat, ziceam<br />
noi), porunca domneasca ; a priimit-o insä ca o jertfa<br />
de facut.<br />
Cdzand pc ganduri batranul poet ingana :<br />
Daca nu rn'a0 fi tinut de gestul meu, aceam<br />
numai versuri.<br />
Si le faced frumoase conu Iorgu. Dupa urma lui a<br />
ramas numai un volum ; dar cate alte!e s'au pierdut,<br />
fiindca Gh. Creteanu, pentru a'ki sluji taxa, §i-a calcat<br />
patima.<br />
Toatä lumea cunoa0e faimoasele versuri de mai sus ;<br />
putini insa tiu sa ele sunt de Gheorghe Creteanu.<br />
Toata lumea face jertfe tärii sale, putini insa ii pot<br />
jertfi un talent. Unii ii jertfesc o avere, o situatia ;<br />
putini, insa, nu dar de la Dumnezeu.<br />
VASILE MORTUN<br />
L-am cunoscut la Paris, pe la 1878. Era camarad<br />
de facultate, cu N. Xenopol, fratii San-MarM, Mi§u Kalenderu,<br />
Take Ionescu, Radu Porumbaru. Iona Gradi0eanu,<br />
C Kaligari, N. Filipescu, C. Hiott, Mircea,<br />
Vintila §i Horia Rosetti, etc. Pe atunci se prenumära<br />
printre socialikti<br />
; dar adevarata lui pasiune era arta.<br />
Nu §tia nici el (0 nu a §1iut cat a trait) ce Ii fermeca<br />
mai mutt : Teatrul sau pictura ?<br />
Foarte inteligent, ca ministru al Lucrarilor Publice,<br />
el propuse, Regelui Carol, un proiect al meu : construirea<br />
pe larmul stang al Dimarii adica pe malul<br />
romanesc al unui drum pe care sa se poata trage<br />
la edec, in susul apei, lepurile incarcate sau goale;
Dintre cei Raposati<br />
aceste iepuri, apoi, ar merge la vale, duse de curenti31<br />
Dunatii. Micul drum de edec ar urca dealungul tutulor<br />
r urilor arunc ndu-se in Dunare. -and gurile acestor<br />
rauri ar fi prea depa -te una de aita, s'ar construi, cam<br />
pe a mijlocul i tervalu1ui, i, prin urmare, perpendicular<br />
pe Dunare, sosele bine impietrite cu phtra di<br />
savurd, adusa de la Iacob-Deal, pe e iar siepurile trase<br />
la edec. Prin mijlocul acesta, s'ar fi stabilit o comu-<br />
nicatia, jetting ti<br />
lesnicioasa intre partile tärii, din spre<br />
munte, i partile din spre ses.<br />
E splendid proiectul d-voastra *, ingana regele<br />
CaroL Dar cine poate traidestulpentru vedea<br />
realizat ?<br />
Nu eu, de sigur, raspunse Mortun z'mbind ; astmul<br />
1111 permite una ca asta.<br />
Vasile Mortun era, in adevdr, asa de astmatic, in<br />
cat, uneori, abia putea vorbi. Dealtfel, nici nu prea<br />
aved darul cuvântului. Totus, spunea lamurit ce voià<br />
sa spuna. Vorbind putin, el lucra mult, Sunt i oameni<br />
pe cari vorba nu 'i impiedica sa lucreze ; acestia, insa,<br />
sunt rani. Mortun ca si acestia gasia timp pentru<br />
toate i pentru politica, i pentru teorii umanitare,<br />
: di<br />
pentru admirarea tablourilor frumoase, i pentru teatru.<br />
El, intotdeauna, avea aerul unui om fat-a nici o heal*<br />
cu toate ca, intotdeauna, chibzuia cate ceva.<br />
Cunoscandu-ne de mult, ne patrunseserdm unul pe<br />
altuL<br />
Inteo seara, la teatru, unde eram director si unde<br />
el venia foarte des, el iu, in loja directii, de fata la<br />
o convorbire in care raspundeam alandala la Intrebdrile<br />
unor reporteri indiscreti. and acestia plecara,<br />
Vasile Mortun, care ma ascultase, foarte interesat, ma<br />
intreba :<br />
* Vezi nota de la anecdota Avocat sau Ministra.<br />
55
56 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
Pe cine vrei sa prostesti facand pe prostul, Alecule<br />
?<br />
Ii raspunsei, privindu'l lung ;<br />
Pe cine nu ma cunoaste.<br />
Intr'o zi, veni la cabinetul meu directorial si imi<br />
zise :<br />
Alecule, aflu Ca Aristita Romanescu are nevoie<br />
de parale ; nu exista in bugetul teatrului un capitol<br />
de unde sal poti da vre-o doua-trei sute de lei ?<br />
Ba da Vasile, raspunsei ; dar Aristitei Romanescu<br />
nu se cuvine sal dea Teatrul numai vre-o doua trei<br />
sute de lei ci, o mie, cel putin.<br />
Sunai imediat la cassierie de unde, foarte curand,<br />
d. Andronescu 'mi aduse mia de lei ceruta i insotita<br />
de chitanta justificativa.<br />
SAI trimitem banii indata, zisei.<br />
Sal<br />
ducem chiar noi, replica Vasile Mortun ; astfel<br />
voiu putea si eu sal ofer alta mie.<br />
lacà cum sta. Vasile Mortun s faca un bine.<br />
Asistam, o dupa amiaza, la Teatrul Modern, la o<br />
repetitia pe scena. Deodatal ma pomenii cu portarul<br />
and busna peste mine si soptindu'mi, gafaind : Domnu<br />
Ministru Mortun intreba daca poate sa asiste la<br />
repetitia".<br />
Alergai la usa i po:tii sus pe Vasile.<br />
Se repeta. Cidul. (Salutari, temenele, etc.) Vasile nu<br />
vorbi ; pentruca 11 supara astmul si ca urcarea scarilor<br />
ii talase rasuflarea. Repetitia se relua cu mai multa<br />
insufletire, fireste, din partea actorilor. La sfarsitul actului,<br />
Vasile felicitä actorii, (multumiri, temenele, etc.)<br />
pe $tefan Iosif, care ii zise :<br />
Din toata traducerea mea, 78 de versuri au ramas<br />
necorectate de Conu Alecu i, totus, eu singur figurez<br />
pe afis. Asa a voit dumnealui,<br />
Iaräsi se incearca sa prosteascal lumea, mormai
Dintre cei Raposati 57<br />
Mortun. §i trecii la d. Enescu, regisorul, pentru a'l<br />
felicita de punerea in seen& Se incinse intre dan0i o<br />
grava discutia ; d. Enescu explica cum intelegeam noi<br />
punerea in scena a Cidului, cu decoruri multiple 0<br />
vf.riate ; iar Mortun sustinea traditia (un singur decor) ;<br />
la sfar0tul discutiii insa, el pleca capul i ingana<br />
Aveti dreptate : a§a vrea progresuL<br />
Foarte frumos, exclama d. Andronescu, scarpinandu-se<br />
in barba, dar o sal avem deficit<br />
Sal vedem, replica Mortun.<br />
Vazuram, in adevar : Cidul fu priimit de public<br />
cu entuziasm ; fu jucat in serial 0, nu numai nu dada<br />
deficit, dar excedente neprevazute de nimeni<br />
A§a vrea progresul, conchise Mortun afland rezultatul.<br />
Incercari de soiul acesta, cu toata increderea pe<br />
care o aveam in public, le faceam pe socoteala mea<br />
iar nu pe a societatii dramatice. De aceea Cidul s'a<br />
jucat mai intai de compania mea dramatica la Teatrul<br />
Modern, iar nu la Teatrul National, unde autorii<br />
clasici sunt, totu, la locul bon<br />
Vasile Mortun era, cum am zis, mare amator de<br />
pictura i colectionase multe tablouri proaste pe rang<br />
cate-va bune. Deoarece il cam sacaiam asupra acestui<br />
subiect, Mortun declara<br />
Stiu cà toate astea sunt crute. Dar autorii lor<br />
sunt convin0 ca au talent. $i, apoi, nimeni nu le cum-<br />
para.' elucubratiile : nu trebuie i ei sä traiasca ?<br />
Mai zi ceva.<br />
La salonul tinerimei, Luchian expusese clte-va mid<br />
tablouri de flori, fructe i naturi moarte, Mititele<br />
modeste, de0 capodopere mari. Mortun incremenise in<br />
fata unui neinsemnat Luchian, trecut pe catalog cu<br />
mentiunea a<br />
Pahar de apd cu doi trandafiri (200 lei)"<br />
Mortun se revolta :<br />
:
58 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
Trebuie sä ha o eroare.<br />
El se duse la cine de drept sa controleze fapta.<br />
Aci i se afirmA ca nu era nici o eroare.<br />
Ba da ! ba da ! exclamA Mortun i, dând 500 de<br />
lei, ingana<br />
:<br />
SA-mi trimiteti tabloul acasä.<br />
Af!and aceasta Ii intrebai pentruce facuse aqa. Mortun<br />
imi räspunse zambind :<br />
Trebuie sä traiasca i Luchian pe langa cei cari<br />
nu au talent.<br />
Mai zi ceva,<br />
DOCTORUL MARCOVICI<br />
Afarà de reputatia sa mondial& ca medic, doctorul<br />
Marcovici se mai bucura de alte trei reputatii, cunoscute<br />
insä de mai putina lume. Acestea erau :<br />
1. om de spirit, mucalit, dar cam piperat (esprit<br />
gaulois),<br />
2. gustaret foarte delicat :<br />
3. meloman fin.<br />
Despre reputatia 1, nu voiu zice nimic, pentrucal<br />
numai in latine0e s'ar putea vorbi de a0. ceva (le<br />
latin dans les mots, brave l'honnétetê i pentrucA<br />
imira vorbe de prisos, multi din elevii lui Marcovici<br />
astazi doctori mari aducandu'0 aminte, desigur,<br />
unele cilimituri pipzrate ale nemuritorului profesor.<br />
De reputatia 2, insà, pot vorbi färá a infrunta nici<br />
o bunA cuviintA. Marcovici era, in adevär, un gustaret<br />
atat de delicat inc&t cei mai celebri gastronomi, din<br />
vremea lui, nu cutezau sal<br />
pofteasca la masa*, pentrucA,<br />
ziceau ei, nu aveau bucAtar destul de bun. Pe atunci<br />
Hugues era restaurantul la modä 0 se distingea printr'o<br />
bucgtairiä aleasd. Totn bAtrAnul Hugues prepara<br />
in persoanä bucate pentru Mcrcovici, cAci zicea el, te<br />
ae
Dintre cei RAposati 59<br />
pomenesti cà bucatarului ii scapa un graunte de sare<br />
prea mult, sau ca nu frige o fripturd tocmai cat trebuie.<br />
Domnul doctor ne-ar tine de rat!.<br />
Numai eu pot servi pe d. doctor Marcovici,<br />
proclama bAtranui chelner NL:ola?, pentruca, daca<br />
vre-un fel de bucate nu e periect, d. doctor nu ne<br />
bruftuluieste, ut non doleam de re".<br />
Nicolae era transilvanean i suferia de inocenta meteahna<br />
de a ;Ai si de a vorbi latine*.<br />
Intr'o zi, un foarte cunoscut colonel de artilerie,<br />
coleg de club cu Marcovici, se aseza la masa lui, la<br />
Hugues, i incepü sá cheschevuteze pe frantuzeste in<br />
timpul mancarii. Marcovici theft un minut, Vaal doua ;<br />
in sfarsit, scos din Otani, exc'ama.<br />
Mai intoarce-o pe romaneste, mitocane, cà imi tai<br />
pofta de mancare. Limba frantuzeasca e cocoang prea<br />
mare pentru tine.<br />
Si nunc se nobis ille aureus arbore radus ostandat"<br />
declama Nicolae, schimband tacamurile.<br />
Colonelu nu a recunoscut, de sigur, versul lui Virgiliu<br />
si, tot desigur, nu a inteles aluzia batranului latinoman.<br />
Pacat.<br />
Marcovici propovaduia o reteta speciala pentru salata<br />
de castraveti. Iata reteta : cureti castravetii de<br />
coaja ; ii tai in felii subtiri ; le presari cu sare ca sa'si<br />
lase apa ; le storci intr'un servet ; deschizi fereastra sufrageriii<br />
i arunci totul pe fereastra.<br />
In adevar, castravetii sunt izvor de friguri si de<br />
ragaieli.<br />
Ca meloman, Marcovici Ii avea fotoliul la opera,<br />
al cdrui vesnic impresar era Serghiadi ; daca prota-<br />
gonistii cantau bine, Marcovici se tragea de nas si<br />
striga : Bravo, bravo, brava, brava ! dupe sexul pro
60 D:n Torsul Zilelor. Vol. I<br />
tagonistilor ; iar, daca nu cantau frumos, Marcovici<br />
pleel bombanind, nu mai dadea pe la Opera, si mormaid<br />
:<br />
Mai bine sa mananc castraveti.<br />
Eram atasat pe langa legatia noastra la Roma, numit<br />
de Eug. Statescu ; ba chiar bine ata.W, deoarece sefii<br />
ai<br />
colegii mei ma läsasera singur la legatia fugind<br />
de caldurile din August . and laza dr. Marcovici,<br />
care venia sa's viziteze, in treacat, vechiul säu prieten,<br />
pe d, dr. Obedenaru, insarcinatul nostru de afaceri in<br />
Italia, Priimii cat se poate de bine pe Marcovici in<br />
absenta sefului meu i I. dusei seara la Cafe Colona<br />
uncle se faceau admirabilii graniti cu lamaie si de unde<br />
puteai asculta fanfara Bersaglierilor acompaniata in cor<br />
de un numeros popolino. Canta frumos popolinul.<br />
Marcovici uitandu-si granitul i tragandu-se de nas,<br />
era incantat i striga : bravo, bravo ! brava, brava ! Deodata<br />
se intoarse care mine si declara :<br />
Stii cum isi face Serghiadi trupele ? Vine aci si<br />
da cu arcanul. Apoi zice celui sau celei prinse : tu, sa<br />
fii tenor de forta ; tu, primadona absoluta, etc.<br />
Dar bine, nene doctore, strigai, trebuie sa se pacaleasca<br />
des.<br />
Mai niciodatd, replica Marcovici. Iar noi platim<br />
tot asà de scump pentru astia ca pentru cei de primo<br />
cartello.<br />
Marcovici nu era amator de pictura ; fiind, insa milostiv<br />
i .bogat, dibuià, pe ici pe colo, ate un pictor<br />
nevoias (speta lesne de gasit, cum se OM, cadea in<br />
extaz in fata unui tablou la care nici nu se uitase<br />
bine un tablou oarecare se facea ca se tocmeste<br />
cumparà tablouri, zicand pictorului:<br />
SA mi'l trimii acasa, dar neincadrat ; vreau sal<br />
incadrez eu.
Dintre cei Ráposati 61<br />
AO, exlica elpictorul nu &à dijrna incadrorului.<br />
Inteo zi, se intalni, intr'un atelier saracacios, cu tata-meu,<br />
pentru care avea o simpatia sincera. Batranii<br />
ace0ia se iubiau foarte mult. Amandoi venisara in<br />
acela scop (de ajutorare discreta) la pictorul sarac,<br />
ai<br />
intrebuintau aceleaqi mijloace.<br />
M'a prins, &idea fiacare.<br />
Marcovici proclama :<br />
Davia imi face concurenta.<br />
El nu incadra tablourile nici nu le Marna pe pereti<br />
ci punea sä i le care in pod. Tata-meu, mai politicos<br />
0 mai respectuos pentru o munch' artistica, le<br />
incadra frumos qi le atarna pe pereti. Dar tablourile<br />
tot crute ramaneau.<br />
Venind, odata, la noi, Marcovici vazii o pictura neverosimila<br />
care avea pretentia sa reprezinte o pisica<br />
Cu pisoi.<br />
Dar pe 4tia cine 'i-a mai fatat? intrebä Marcovici.<br />
Tata-ineu sufereà de o boalà, care 1-a 0 räpus (o<br />
insuficienta aortica). Cunoscand mersul bolii, el socotise<br />
exact cate zile mai avea de trait ; savantul nu se<br />
inqelase cleat cu patru zile. La 22 Iunie 1884, in<br />
adevar, el spusese Regelui Carol, la Sinaia, fiind eu<br />
de fao.:Mai am tocmai 60 de zile de trait. Nu muri<br />
la 22 August, ci la 26. Deoarece Regele Carol 0 cu<br />
mine protestam, el raspunse zambind Nu se pune<br />
chestia daca mor sau nu, dar cum o sa mor ? E ad<br />
o lupta intre trachee i aorti ; daca tracheea e mai<br />
tare, ea va strangula aorta 0 voiu muri din oprirea<br />
circulatiii sangelui ; iar daca aorta e mai tare, ea va<br />
strangula tracheea i voiu muri indbuOt. Sfar0tul e<br />
acela i e fatal.<br />
Prin Iulie-August urmatori, la Bucureqti, Marcovici<br />
venise sa vadä pe tata-meu. Intr'o zi navall cu 0 droae
62 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
de medici ; toti studiara bolnavul pe toate cutele, ii<br />
auscultarä", i, apoi, trecura in camera de alaturi sä<br />
se consulte. Lasasera, insa, usa crapatai, asa ca tatameu<br />
auzià tot ce vorbiau. Toate bune, zicea Marcovici<br />
; dar nu imi explic sudoarea rece de pe &mite.<br />
Tatd-meu ii f ,cuse un carnet in care nota, zi cu<br />
zi, ceeace 11 putea interesa. Acest carnet nu a fost<br />
citit de noi decal dupe moartea lui. La data consultatii<br />
medicale sus zise, muribundul scrisese in carnet :<br />
Nu urez amicului meu Marcovici sa'si explice vreodata<br />
sudoarea rece, groaza mortii.<br />
$TEFAN IOSIF<br />
Am mai vorbit de el in numeroase randuri.<br />
11<br />
iubian foarte mult (si el pe mine) si ne cunosteam<br />
de foarte mult.<br />
In 1900, printul Leon Ghica, inaugurand in parcul<br />
sau de la Dumbraveni (judetul Botosani), sub plopil<br />
fárd sot, cantati de Eminescu, bustul in bronz (1ucrat<br />
de talentatul sculptor roman Oscar Spathe) al<br />
nemuritorului poet, poftise o multime de fume (Dimitrie<br />
Anghel, Cincinat Favolescu, muzicantul Tempea,<br />
$tefan losif, eu i altii). Ceremonia inaugurarii straluci<br />
de un fast rar ; caci printre asistenti, afard cJ.e cele<br />
cate-va sute de tarani din Dumbraveni, erau multi cari<br />
cunoscusera de aproape pe Eminescu. Tempea cornpusese<br />
un irnn de circumstanta ; Cincinat Pavelescu<br />
o oda, foarte frumoasä, tot de circumstanta. Anghel,<br />
Iosif, eu, etc., cascaseram gura. tot de circumstanta.<br />
Oda lui Cincinat Pavelescu, mi se pare ca a fost cea<br />
mai fericita inspiratia a lui.<br />
Pe vremea aceea Iosif compunea versuri pentru Patriarhale,<br />
iar eu tirade pentru Vlaieu-Vodd. Amandoi<br />
cascam gura unul la altul ; eu, de admiratia ; el, de
Dintre cei RAposati 63<br />
uimire cà un frantuzit faceà versuri românesti. Frantuzit<br />
(ca acum) eram in 1900 ; frantuzit am fost in<br />
1906 (cand cu miscarea studentiasc5.) ; tot asa de frantuzit<br />
am rämas. Dar ce insemneazal frantuzit ? Dacä<br />
frantuziti sunt- acei care stiu frantuzeste, trebue zii<br />
neintiti cei cari stiu nemteste ; iar cei cari stiu turceste,<br />
trebue zii turciti.<br />
Mai tarziu, traducând pentru mine (adica pentru<br />
Teatrul National) cate-va drame de ale lui Schiller, Pet6fi,<br />
Göthe, Corneille, etc., (tânarul transilvgnean stia<br />
foarte bine limba germana i limba ungara), Stefan<br />
Iosif venia la mine (pe la 10 dimineata) de lucram<br />
impreun'a la traduceri, pe neräsuflate, ',Anä la namiazii ;<br />
apoi, mâncam repede, i, dacal nu eram prea obositi,<br />
mai lucram inainte, luandu-ne cafeaua. Eu, desi stiu<br />
destul de bine frantuzeste, recurgeam, insà, adeseori<br />
la dictionar pantru a famdci limpede cutare sau cutare<br />
expresii sau intentii ale textului original ; dar<br />
Iosif, nu ; creerul lui patrundea cu inlesnire toate finetele<br />
textului i ii puneà la dispozitia cuvintele românesti<br />
potrivite ; asa ca., el lucrà cel putin de trei<br />
ori mai iute .decat mine.<br />
Dealtminteri, foarte rar ne consultam unul pe altul.<br />
Odata, insà, suggerai ea' nu trebue pronuntat Cidul<br />
dar Sidul, deoarece cuvântul nu e altul deca.t seid<br />
denumire pe care arabii o dedeau sefilor.<br />
Päi Corneille a scris Cid, obiectä Iosif.<br />
Dar pronunta Skl, raspunsei, ca toti francezii<br />
spaniolii ; pentru ca ci se pronuntl si in limbile francez6<br />
i spaniolg.<br />
Asa e, conveni Iosif, dar am apucat sa scriu Cid, cu C.<br />
La un argument de asa tdrie nu am mai obiectat nimic.<br />
Iaca pentru ce Le Cid a fost tradus Cidul, iar nu<br />
Sidul, cum ar fi trebuit.
64 Din Torsul Zile lor. Vol. I<br />
Intr'o zi, terminand traducerea dramei Conjuratia<br />
lui Fiesco, de Schiller (prima forma), Iosif ma intreba :<br />
-- Dar bine, nene Alecule, eine sa joace rolul lui<br />
Fiesco ? Trebue un baiat frumos, tartar, talentat i cu<br />
experienta scenica. Unde sal gase0i ?<br />
Asta e treaba zilei de maine, replicai.<br />
Mi-se pare ca ziva de azi 1-a gasit.<br />
Alta data, Iosif imi aduse (terminata) traducerea comediei<br />
lui Banville, Gringoire dar lard cele doua faimoase<br />
balade,<br />
Astea nu le-am putut reda in tonul kr, nici Mitica'<br />
nici eu.<br />
Ma incercai i eu. A doua zi, &dui lui Iosif doul<br />
foi umplute de mazgalituri. Iosif le citi i exclamä :<br />
Eh 1 a§a da.<br />
Apoi, le transcrise la locul lor i adaoga:<br />
Acu ne facuram trei traiucatori ai lui Gringoire:<br />
dumneata, Mitica i cu mine.<br />
Tronc replicai. Eu am tradus cate-va randuri si<br />
voi o piesa intreaga.<br />
Peste vre-un an, doi, Iosif, care venia pe la mine<br />
mai rar decal inainte, sosi cam tras la fata i cu ochii<br />
in fundul capului. Se vectea cä suferise. Stiam ca era<br />
de mult atins de o boala inexorabila. Din tonul, ins%<br />
al primelor lui cuvinte, intelesei cal nu de o criza fizica<br />
fusese lovit prietenul meu.<br />
Spune ce ai pe inima, Ii zisei ; confidenta u§ureaza.<br />
Bietul poet ma priivi lung, oftä, se 0erse la ochi §i<br />
imi raspunse :<br />
Ai ghicit, neneAlecule ; dar nu se cade sa' vorbesc eu.<br />
Mai tarziu, aflai criza morala fusese cauzata de<br />
tradarea nevestesi §i a<br />
unui amic.<br />
Desnadajduita durere ! Nu qtiu ce trebuie mai mult<br />
admirat : discretia sau generozitatea bietului poet ?!<br />
Miticii era Dimitrie Anghel.
Dintre cei RAposati 65<br />
ERMETI NOVELLI<br />
Dupe Salvini 0 Rossi, Novel li a fost, in Europa,<br />
reprezentantul scenei italiene. Nu era tare.' pe lume<br />
unde Novel li sa nu fi jucat, sa nu fi fost aclamat, 0<br />
sa nu ramana idealul amatorilor de comedia. In adevar,<br />
talentul lui Novel li avea o deosebita aplecare<br />
pentru comedia, de0 stralucea 0 la tragedia.<br />
La noi venise de mai multe ori 0 imi arata o foarte<br />
magulitoare simpatia. Ca Director general al Teatrelor,<br />
ii deschisesem larg portile Teatrului Nationai ; actorii<br />
no0rii, in adevar, aveau mult de invätat 0 invalarà<br />
multde la celebrul italian.<br />
Intr'o seara Novelli interpreta, cu neintrecuful sari<br />
brio, rolul lui Petruccio din FEMEIA INDARATNICA<br />
a lui Shakespeare. Novelli precum §i toti camarazii<br />
sai pronuntau Petruchio. Il intrebai pentru ce? Novelli<br />
im raspunse : A§a a scris Shakespeare. Dar<br />
Shakespe3re sera in engleze0e, replicai ; pentru ca<br />
englezii sa pronunte corect, Shakespeare a scris Petruchio<br />
cu ortografia englezeasca ch. In limba engleza,<br />
in adevar, ch se pronunta t?, aurch, biserica, Child,<br />
cDpil, Chamberlain, Lord Churchil, nume proprii ; (cuvinte<br />
cari trebuesc pronuntate : Ciurci, Ciaild, Ciamberlain,<br />
Lord Ciurcil), Novelli exclarna, razand :<br />
Ma miram 0 eu ca Shakespeare, din senin, sa.<br />
fi schimonosit numele lui Petruccio. Bine cà te-am intalnit<br />
pe dumneata ca ami iei aceasta piatra de pe<br />
inima. Il ador pe Shakespeare. Schimonoseala asta,<br />
insa, imi turbure admiratia.<br />
Novelli era extraordinar in piesele lui Shakespeare.<br />
CIne nu a vazut REGELE LEAR jucat de Novelli cu<br />
greu a inteles piesa 0 actorul. Uneori Novelli era bufon,<br />
ca in Maritiamo la Socera sau in Rdpitul Sabinelor ;<br />
alte ori te facea sa trernuri, child Regele Lear, de<br />
5
66 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
pilda, iesit din minti, ii punea pe cap o coroana de<br />
paie i incaleca pe un bat, sau cand batranul tata,<br />
innebunit, ducea in brate cadavrul inocentei Cordeli?.<br />
Eu, unul, cred ca, in literatura omenirii, nimic nu<br />
e mai zguduitor, mai chinuitor decat Regale Lear.<br />
Novel li avea o ambitia : de a intemeia, la Roma,<br />
La casa di Goldoni", dupe modelul Comediei Franceze<br />
(La Maison de Moliere). Ii spusei ca nu va izbuti.<br />
Pe vremea cand Napoleon intemeia Comedia<br />
Franceza prin faimosul decret de la Moscova, societarii<br />
acestei socielati dramatice hued retribuiti cu sume<br />
superioare banilor castigati de alti actori, in intreprinderile<br />
particulare. Cazul nu mai e acelas astazi cand<br />
actorii intreprinderilor particulare castiga mai mult<br />
decal elita societarilor Comediei Franceze. Acelas lucru<br />
se va petrece si cu Casa di Goldoni. Foarte putine<br />
averi omenesti ar fi destul de mari pentru a intretine<br />
o numeroasä trupa de actori de mana intai. Italia e<br />
plina de talente ; nu e orasel care sa nu'si ADA' teatrul<br />
i trupa sa proprie ; dar cine sa'si ia asupra sa<br />
selectioneze actorii pentru scena centrala ? Protagonieii<br />
acestor trupe fac turneuri rentabile si, adeseori, trec<br />
chiar granita. Chiar dacà situatia materiala a acestor<br />
protagonisti s'ar imbunatati prin Casa di Goldoni, ei,<br />
totus, ar fi nemultumiti, pentruca nu li s'ar distribui<br />
rolurile la cari cred mai ales cei tineri ca au drept.<br />
Asa e I suspina Novelli. Dar, voiu incerca.<br />
Bietul Novelli a incercat, dar nu a reusit.<br />
Cate utopii nu se incerca ! exclama Novell. Dumneata<br />
nu ai incercat sa joci Aulularia" lui Plaut inteun<br />
spectacol cu Avarul lui Moliere ? Frumoasa tentativa,<br />
dar menita sa nu izbuteasca pentruca Aulularia<br />
lui Plaut contine prea multe roluri de capeteniä i ca<br />
publicul nu poate sa priceapa felul de a teal §i de a<br />
gandi al Romanilor. Mai cu seama al sclavilor de acum
Dintre cei RAposati 67<br />
doua mii de ani. Plebea Romei facea mare haz de<br />
glumele de mahala ale unui Dams. Asemenea glume,<br />
mai ales, au facut succesul comediei lui Plaut (sclav<br />
el insu§, zice-se). Harpagon e singurul rol de capetenia,<br />
din Avarul lui Moliere. Celelalte roluri sunt foarte<br />
grele, foarte hazlii, dar nu sunt de capetenia.<br />
Multi dreptate avea Novel li.<br />
Novel li era de la Rimini, unde §i azi mai palpita<br />
umbra frumoasei Francisca. Pe micul teatru municipal,<br />
de acolo, a facut primii sai pa0 novicile actor Novelli.<br />
Mai tarziu, mandril de concetateanul lor, riminienii il<br />
alesera primar,<br />
Chiar daca intemeiez la Roma Casa lui Goldoni,<br />
tot la Rimini vreau sa mor ! imi zicea Novelli.<br />
De asta data, 'i<br />
s'a indeplinit dorinta,<br />
I. L. CARAGIALE<br />
Acum vre-o 50 de ani, am cunoscut la coana Elena<br />
Cornescu, pe Nastasica, o matu§i a lui Iancu, mucalita<br />
iMepatoare aproape ca el. La &Ansa ne-am vdzut intai,<br />
Caragiale §i cu mine. Iancu era un baietandru, ceva<br />
mai mare, insd, decal mine.<br />
Pe atunci, nu prevedeam, nici until nici altul, care<br />
0 cum ne va fi viitorul; dar, mai tarziu, nu ni s'a parut<br />
deloc straniu ca purcedeam pe aceea. cale. Totu§, la<br />
inceput, ne priveam cam chiori§, fiindca el era un<br />
neingaduitor i taios observator al omenirii, iar, eu, un<br />
visator utopist Cu vremea, insa, din faptul simpatiii<br />
noastre reciproce, trecuram cu vederea peste ceeace<br />
ni sa parea un cusur in firea celuilalt i, cu incetul,<br />
pricepurdm ca aceste cusururi puteau deveni calitäti.<br />
Fieeecare dupei cunz devine", zicea. Iancu.<br />
Apreciam in Caragiale desavar§itul artist, iscusitul<br />
om de teatru, sincerul amic.
68 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
Pe la 1884, ocupan, cu Alecu Balq, la Hotel Bulevard,<br />
la catul III, un apartament compus din doua camere<br />
de dormit despartite printr'un salonaq. Multe notabilitati,<br />
de pe atunci, s'au perindat prin salonul acela: I. Ianov,<br />
V. Pogor, Blankfort, protipendade junimiste, I. Bianu,<br />
N. Filipescu, Barbu Delavrancea, I. L. Car a gi al e,<br />
A. Vlahuta, etc.<br />
Caragiale rasfoia, uneori, vrafül de manuscrise aruncate,<br />
talmerbalme§, pe masuta mea : versuri, proza, planul<br />
trilogiii lui Mircea (din care Vlaicu Vodd, sub alt titlu<br />
si<br />
altä forma', era numai prima parte). Intr'o zi ii intrebai<br />
de care gen sä ma ocup mai intai? Caragiale imi<br />
raspunse : lasa-le sal se coaca, dragutule. Aqa imi ziceà<br />
el, caci Ii eram foarte drag.<br />
I-am urmat povata.<br />
Nu m i §tiu cand, Caragiale se duse la Iasi sa ia<br />
parte la banchetul JUNIMEI in care fusese ales membru.<br />
Dupa ce vorbisera Titu Maiorescu, Petre Carp, Teodor<br />
Rosetti, batranul poet Naum, i altii, Caragiale, voind<br />
si<br />
e* sa pronunte un discurs, cerd clasicul pahar de<br />
apa al oratorilor. Vasile Pogor, care iubia mult pe<br />
Caragiale 0 care, ezand langa el la masa, Ii turnase<br />
yin cu nemiluita, incepü sa glasuiasca pe nas ca popii<br />
Apa, apa, gogomane". Caragiale II privi lung, 0 hotari<br />
sal lase sa glumieasca,Domnul Caragiale are cuvantul,<br />
proclama Titu Maiorescu. Apa, apa, gogomane,<br />
psalmodiaza Pogor. Caragiala se scoal ia picioare, vrea<br />
sä vorbeasca, dar nu poate rosti decat Domnilor".<br />
Vasile Pogor psalmodia mereu: Apa, apa, gogomane.<br />
Pogor, foarte hazliu i foarte inteligent, ahtiat de discursuri<br />
fara rost, nu voià probabil, sa'0 expuna prietenul la o<br />
primejdia de acela5 soiu, 0 de aceea tot probabil<br />
ii dedea inainte cu Apd, apd, gogomane. Neizbutind<br />
sä vorbeasca, Caragiale o rupe .de-a fuga, in mijlocul
Dintre cei Raposati 69<br />
rasului zgomotos al tutUlor, urmarit de Vasile Pogor, care<br />
il tined de surtuc, psalmodiand: Apa, apà, gogomane".<br />
Zeflemelele lui Vasile Pogor atingeau cate-odatä<br />
proportii homerice.<br />
Caragiale o tuli la hotel Traian; Pogor, dupe eL<br />
Vazand ca se apropia ora trenului de Bucure§ti Caragiale<br />
ii inhata geamantanul i fuge la gara ; Pogor, dupe<br />
eL Caragiale se stabili intr'un compartiment gol de cl. I,<br />
Pogor se a§eza pe bancheta din fatal, psalmodiand:<br />
Apa, al* gogomane". Caragiale, pentru a cant& in struna<br />
lui Pogor, dada in genuchi, rugandu-se: Iarta-ma,<br />
coane Vasile ! Pogor scoase o sticla de Cotnar, un pahar<br />
si<br />
porunci: Bea". Bietul Iancu bàü ca sa'§i potoleasca<br />
&Maul. La Ulmeni, Pogor se cobori §i cumpara de la<br />
bufet cate-va sticlute cu coniac Naville. Vrand-nevrand,<br />
Caragiale, care se mai desmetecise dormind, fu silit sä<br />
bed o sticluta de cogniac Poftim apä gogomane,<br />
glasuia Pogor. Pana unde avea de gand sal ducal gluma,<br />
conul Vasile ?<br />
La Bucure§ti, Caragiale se gandi sa scape de calaul<br />
ski; de aceea nu se duse acasa la el ci veni la noi.<br />
Eram obi§nuiti cu galagia din hotel la sosirea trenurilor<br />
dar, de astä data, galagia se intrecea cu firea. U§a de<br />
la salon se deschise, imbrancita, §i Caragiale, cu parul<br />
valvoiu, dadii busna strigand: Scapati-ma". Alecu<br />
Bal§ §i cu mine ne uitam unul la altul i crezuram,<br />
dupe mirosul de alcool raspandit de prietenul nostru,<br />
ca el venid de la vre-un chef. Pogor, insa, dandu'§i<br />
seama, la gara, cä i§i scapase victima, se hotari sä se<br />
cinch sa se culce, in camera sa de la Hotel Bulevard<br />
(camera pe care, fiind deputat, Pogor o inchiriase cu<br />
anul). De la portarul hotelului afla conul Vasile unde<br />
se refugiase Caragiale i porni inceti§or pe sari, spre<br />
catul Ill, gleisuind pe nas ca popii: Apa, apa,<br />
gogomane". Caragiale, auzindul, se ascunse sub canapea.
70 Din Torsul Zile lor. Vol. I<br />
Conul Vasile infra' foarte serios; iar Alecu Bals,<br />
zicandu'i cuvinte banale i ghicind situatia, ii arata, pe<br />
furis, canapeaua. Cu aceeas muted serioasa, Conul<br />
Vasile trase pe Caragiale afara de sub canapea<br />
intreba, scotand din buzunar o sticluta de Naville :<br />
Bei un svart?" Caragiale izbucni: Beau; dar fàrä<br />
coniac". Caragiale se daduse invins. Marinimos, conul<br />
Vasilache Pogor ii ierta, poyatuindu-I, insa : SA nu<br />
mai ceri apä, gogomane".<br />
Caragiale imi marturisi, mai tarzi ca, de fricd nu isi<br />
pusese candidatura la deputatia, deoarece tia ca. o sa<br />
se intalneasca, in Camera, cu conul Vasilache.<br />
Apd, apd, gogomane.<br />
In anul precedent, se jucase Li Teatrul National, cu<br />
un succes indoelnic, faimoasa . Scrisoare Pierduta,<br />
Publicul nu ma intelege, mormaia Caragiale. Ma va<br />
intelege, "frisk mai tarziu.<br />
Astazi ne dam seama cat de multa dreptate aveh,<br />
SCRISOAREA PIERDUTA e, dupe mine, cea mai<br />
formidabila satira dramatica scris5 vre-odata in romaneste.<br />
Caragiale a mai scris capodopere, dar nici una<br />
nu se apropiä de vedeniile din SCRISOAREA<br />
PIERDUTA. Vedenii, bine am zis. Toata opera lui<br />
Caragiale e o limpede vedenie a intregii omenirii, intolitg,<br />
insa, cu schimonosirile romanesti de la sf.arsitul veacului<br />
XIX. Caragiale vedea, auzea i turna, negru pe alb;<br />
dar nu vedea si nu auzea ca nuvelist, ci ca dramaturg.<br />
Mornentele sunt admirabile scenete (Mime cu mai multe<br />
personagii, ar zice Herondas). Chiar novelele publicate<br />
(precum, Fdclia de Pasti, etc.) au fost, mai intai, scrise<br />
sub forma de piese teatrale; Iancu, insa, nu le-a dat<br />
forma sub care au fost publicate decal pentruca punerea<br />
in scena era foarte grea i cape atunci nu se aflau<br />
actori cari sa le joace,
Dintre cei Raposati 71<br />
Aà ar fi patit 0 NAPASTA, daca nu aq fi avut<br />
norocul sa pun maim pe d. Ion Petrescu 0 pe d. Ion<br />
Brezeanu. Nu credeam sa o vad jucata", imi zicea<br />
Caragiale; Care altul decat tine, dragutule, ar fi<br />
cutezat una ca asta".<br />
Caragiale purta multa vreme in creerul sau subiectul<br />
unei comedii sau unei novele 0 il complecta, cand nu<br />
ii parea intreg. Ap, de pilda, pe la 1880, mi se pare,<br />
fiind la Craiova, la Ion Iancovescu, prietenul nostru,<br />
ii citi schita SCRISORII PIERDUTE, dar lath' personagiul<br />
lui Dandanache, 0 il intreba:Pe eine sal fac<br />
deputat? Pe cel de0ept dar necinstit) adica pe Catavencu)<br />
sau pe eel prost, dar cinstit (ached pe Farfuridi)" ?<br />
Deoarece sunt la Camera 0 de Ala 0 de aia, Iancovescu<br />
nu 0iii ce sa raspunda. Peste vre-o trei saptamani,<br />
Caragiale intalni pe Iancovescu la Bucure0i, 0 ii<br />
striga Am gasit I Nu fac deputat nici pe cel de0ept,<br />
dar necinstit, nici pe cel prost, dar cinstit. Fac deputat<br />
pe unul care sa lid 0 prost §i necinstit".<br />
Caragiale crease pe Dandanache.<br />
Am vorbit aiurea de trecerea lui Caragiale pe la Directia<br />
Teatrelor. Deci nu voiu mai vorbi de acea epo,ä, de:i<br />
amintirile dau navala. Totu§, nu pot trece cu uitarea<br />
vorba lui (de mai tarziu), cand fusesem numit Director<br />
general al Teatrelor. Nu e de noi. Avem mai bune<br />
lucruri de facut de zat sä dam viata qandramalei 4tia".<br />
Cine, insa, poate spune dad. /Au sau bine am facut<br />
jertfindu'mi Teatrului National mult putina vlaga cu<br />
care eram inzestrat?<br />
In or ce caz am facut un bine. lain. Drepturile de<br />
autor ale lui Caragialer cu toate cal Teatrul National,<br />
sub directia mea, ii juca piese'e cat putea mai des) nu<br />
se ridicau decal la vre-o trei mii de lei anual. Putin<br />
lucru pentru o munca Mat de incordata 0 atat de
72 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
frumoasa. Asta e cap de trei mii de lei pe an,<br />
dragutule", zicea lancu, aratandu-0 fruntea? Avea<br />
dreptate. Il cumparai dar, pe numai §tiu ce suma,<br />
pentru Teatrul de Stat, dreptul exclusiv de a reprezinta<br />
unele piese ale lui. Cu aceasta suma, obositul artist putfi<br />
sa traiasca lini§tit aiurea i sa-§i corecteze intr'una manuscrisele.<br />
Caragiale, in adevar, era un stilist desavar§it<br />
§i i§i corecta intr'una textele. In stilul lui, vorbele sclipeau<br />
ca ni§te pietre nestimate a caror frumusete ca§tiga<br />
prin locul unde le a§ezi. Chiar in mahalagismele lui<br />
cele mai triviale, cuvantul just era indelung cumpanit<br />
numai apoi adoptat.<br />
Aveam a§a de adanca admiratiä pentru amicul men<br />
incat am tinut sa pun (mai tarziu) sub auspiciile lui<br />
compania mea dramatic5. Rugat de mie, el scrise o atat<br />
comedioara intr'un r ct, INCEPEM (un instantaneu cum<br />
ii zicea el, cu care incepui reprezentatiile companiii<br />
mele dramatice 0 in care personagiile (cel putin cea<br />
mai mare parte) eram Chiar noi, personalul companiii<br />
mele dramatice.<br />
INCEPEM nu s'a jucat decal o data, in seara de 12 25<br />
Septembria 1909. Singur am 0 azi credinta ca acest talisman<br />
a dus la izbanda incercarea mea.<br />
HAJDEU<br />
Nu a trait destul batranul polonez pentru a'si<br />
vedea patria rediviva. El Ii facuse, din Romania, a<br />
doua patria, pentruca" zicea el, prea pufini la numar<br />
sunt polonezii cari meritai sa alba o patria. Polonezii<br />
se gargariseaza cu vorbe".<br />
Ce desminfire i-au dat evenimentele sarcasticului<br />
conul Tadeu.<br />
Rasul sarcastic, satira, caracterizau o parte din geniul<br />
lui, cealalta ffind data Inimii lui de aur §i visului
Dintre cei RAposati 73<br />
poetic. Greu se conciliazá asemenea indeletniciri in<br />
acelas suflet; dar la Hajdeu, ele nu se bateau in cap.<br />
Opera lui istorich, foarte importantA, dovedeste un<br />
muncitor pfin de vlaga, un cercetaitor iscusit, un creer<br />
destoinic care nu se fere& de a cumpAni cu grija cele<br />
mai mid amAnunte, supunându-le, tot deodatA, criticii<br />
patrunzätoare ale unui spirit intepaitor.<br />
Eruditia si opera lui literarà Ii deschiseserà portile<br />
Academiei Române.<br />
Regele Carol comandase lui HAjdeu Magnum Etymologicum<br />
al limbii românesti. Multumesc de incredere,<br />
Sire", Ii rAspunsese savantul ; dar nu voiu<br />
terminA cleat primele litere. Cine sä faca.' celelalte ?"<br />
HAjdeu munci pe capete, dar nu terminA nici litera B.<br />
Regele Carol imi zise, mai tarziu, când ii oferii dictionarul<br />
lui Dame unde complectasem cAte-v a lipsuri,<br />
(stiind bine romAneste, M. S. citeA des pe Dosofteiu)<br />
Avea. dreptate HAjdeu :<br />
trebuià sa'i cer numai un<br />
glosar, dar mai complect decat al lui Dame"<br />
Cu toate apucAturile sale nábbidalioase, Tadeu-Petriceicu<br />
HAVeu, ffind foarte obiectiv, ii judecà obiectiv<br />
chiar propriile sale opere. TWA lumea stià cat de iritabili<br />
sunt poetii dacà te incerci sà schimbi, in textul<br />
lor une virgule, cum zice Cyrano de Bergerac ; HAjdeu,<br />
insà, primeà sA'i schimbi (0 chiar sa'i suprimi) pagini<br />
intregi. Un exemplu. Dorind sa. reiau RAZVAN<br />
SI VIDRA la Teatrul National, unde eram director,<br />
crezui inutilà aparitia celor doi polonezi (Actul IV)<br />
care Ii impestritau tiradele cu citajii latinesti. Ei lungeau<br />
spectacolul fàrà nici un alt folos, decat al culorii<br />
locale, intärita, mai de mull i chiar in acea scenA,<br />
de insusi hatmanul polonez. Aveam dreptate (nu incApeA<br />
vorba.) dar nu imi puteam permite sä modific<br />
cele scrise de un HAjdeu. Taman el venise in Bucuresti<br />
i edea. la Hotel Continental, peste drum de
74 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
Teatru, Imi luai inima in dinti si ma dusei la el ca<br />
sa supun parerea mea.<br />
Desi primit foarte calduros, tremuram ca varga.<br />
Am citit calomniile publicate asupra d tale", imi zise<br />
batranul Häjdeu ; dar citisem si drama VLAICU-<br />
VODA. In ea e tocmai dovada cä atribuirea lui VLAI-<br />
CU-VODA räposatului A. Odobescu e o calomnia. In<br />
adevar, pe cand traià Odobescu, se creded de catre<br />
istoricidi<br />
credeam i euca D-na Clara era bulgard.<br />
Numai dupe moartea lui Odobescu s'a descoparit ca<br />
D-na Clara era maghiard (fiica unui print palatin maghiar).<br />
Tocmai nationalitatea originara a Doamnei Clara<br />
e cauza ca boierii romani o priveau cu ochi rai i tocmai<br />
acesta e i conflictul politic al dramei dumitale. Cum<br />
ar fi putut raposatul Odobescu (istoriograf savant, nu<br />
zic ba) sà infrunte Fara probe opinia curenta de pe atunci,<br />
ca Doamna Clara nu era bulgara ? Ca ai patruns suflatul<br />
acelor vremuri i ca le-ai redat culoarea lor locala ,<br />
aceasta ce e drept, ma mira, din partea unui frantazit".<br />
sarcasticul Hajdeu radea. bland.<br />
Cu circumlocutii i fraze intortochiate spusei in<br />
sfarsit, ce ma aducea si ce aveam pe inima. Venerabilul<br />
batran iambi iaräsi, bland, si imi raspunse<br />
Avem i noi, in Romania, nu numai falitii noeri<br />
dar si The right man in the right place; Lie si spanzura<br />
cum vrei. Nu crede ca sunt ca tot gens irritabile<br />
vatum. Dealtminteri Ifi voiu confirma aceasta printr'o<br />
scrisoare".<br />
Hajdeu, in adevar, imi adresä a doua zi aceasta<br />
scrisoare.<br />
Curios !" ingana intemeetorul Columnei lui 7 rajan:"<br />
acesta, francez ; Caragiale, grec ; eu polonez,<br />
si toti, get-beget, romani".<br />
RAZVAN SI VIDRA se joaca i acum dupe textul<br />
modificat atunci. Cel putin asa cred.
Dintre cei RAposati<br />
DIMITRIA GRECEANU<br />
Dandu-se ordinul de mobilizare generala, in 1916,<br />
Dimitria Greceanu, ca fost ministru (de justitia mi se<br />
pare) nu fu mobilizat. Legea e formala. Boierul de<br />
vita veche, insä, i$i intelegea altfel datoria : Dimitria<br />
Greceanu se angaja voluntar, ca simplu soldat. Repartizat<br />
la un regiment de infanteria, neputanduii acolo<br />
ascunde inteligenta $i cultura) cum i$i ascunsese identitatea,<br />
and se angajase voluntar) el fu dat la compania<br />
de mitraliere, unde, ca bun tragaciu, fu facut<br />
ochitor. El dormi dar cu ceilalti soldati, sub foaia de<br />
cort, $i maneà de la cazan, ca $i ei, sau rabda de<br />
foame, tot ca $i ei.<br />
Frantuzitul acesta (Dimitria. Greceanu era doctor in<br />
drept de la Facultatea din Paris) se prefaced, p?ntru<br />
a nu da de banuit cine era, ca nu pricepea nici o<br />
vorba frantuzeasca.<br />
La nu mai $tiu ce batalia, mitraliera servita de soldatul<br />
Dimitria Greceanu, ca ochitor, tragea, din dosul<br />
unui adapost, Fara' intrerupere, a$a ca apa din man$on<br />
fierbea $i trebuia racita intr'una ; la o distanta de circa<br />
500 metri, intre mitraliera $i inamic, curgea un parau<br />
de unde servantii aduceau apa rece cu galeata de<br />
panza. Pentru a executa aceastä manevra, servantii<br />
erau nevoiti EA iasä, la deschis, din dosul adapostului<br />
$i, prin urmare, sa se expuna la tirul inamicu'ui. Germanii<br />
concentrasera focul lor asupra mitralierei romane<br />
$i luau in primirea gloantelor servantii cari alergau<br />
la parau pentru a'$i umple galetile de panza cu apa<br />
rece. Bietii soldati cadeau mai tali, uci$i ; nici unul<br />
nu izbutia sa se inapoieze teafar ; dar, nici unuia (cu<br />
toata groaza care ii stapanea pe toti) nu ii trecuse<br />
prin cap sa nu iasa la deschis sau sa steà la indoiala<br />
75
76 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
and ii venia randul sa mearga la apa. Acel, caruia<br />
ii veni randul, striga<br />
Ma duc la moarte sigura, 0 am copii.<br />
Dimitriä Greceanu, auzind acest strigat, sari de pe<br />
locul ochitorului §i zise bietului falai de familia ;<br />
1-ami locul, cal e§ti bun tragaciu. Eu nu am copii.<br />
Ma duc eu la apa. Apucand galeata de panza Dimitrià<br />
Greceanu se dispuse sà iasa din adapost,<br />
Mais cet honzme est fou ! exclama pe frantuze§te,<br />
un ofiter francez care asistà la scenä, i pricepea<br />
romane§te.<br />
Momentul era suprem. Dimitria Greceanu i§i uita<br />
hotararile anterioare i, iesind din adapost, replica<br />
ofiterului francez, tot pe frantuze§te<br />
Vous en feriez autant,<br />
Dimitria Greceanu se daduse de gol.<br />
Norocul voi ca el sa se inapoieze de la parau, cu<br />
galeata de panza plina, fárà sa fi fost atins.<br />
Dimitria Greceanu scapase de gloantele inamice ;<br />
dar, de atentatul de la Senat, nu scapa.<br />
DAN CERCHEZ<br />
Printre milioane'e de vieti secerate de razboiul mondial,<br />
sunt si cateva ale unor mari artisti §i unele<br />
asupra cdror se intemeiau mari nadejdi ; viata lui Dan<br />
Cerchez a fost din acestea. Era firea cea mai inzestrata<br />
din ate 'mi-a fost dat sa cunosc muzicant, pictor,<br />
poet, artist in toata puterea cuvantului, el avea<br />
toate darurile si, peste toate acestea, Ii revarsà talazurile<br />
unui suflet bland §i generos,<br />
El putea, ca multi altii, sa se Inairteascd (avand<br />
destule rude sus puse) ; dar a preferat sa'si facà datoria<br />
pe front. Orb, un glont 1-a lovit ; dacà glontul nu<br />
ar fi fost orb poate ca 11 cruta,
Dintre cei RAposati 77<br />
Bogat, tartar, insurat de curând, iubit chiar de cine<br />
II cunosted abia din vedere, Dodel (a§a ii ziced tOata.<br />
lumea) era menit fericirei i, poate, glorii. Nu a vrut<br />
soarta.<br />
Dupe urma lui ne-a ramas abia hazlia revista. OBOR-<br />
GARA DE NORD si alte mucalituri. Dar intimii sai<br />
nu se saturau sa priveasca, agatate, de pereti o sumedenia<br />
de mari schite, in culori ale unor afipte sau<br />
tablouri planuite Pentru mine (adica pentru drama<br />
mea Suta$ul Troian) Dodel schitase cinci decoruri<br />
cdte-va planse ilustrate. Erau splendide. Mai ales decorurile<br />
actului IV si V, si plansa Du lama Conabiei,<br />
faceau o puternica impresia.<br />
Adeseori venid, tdrziu, noaptea, sa ma ia de la Teatru<br />
sau de la Capsa, de unde, sub cuvânt faca un<br />
bout de conduite, ma intovarasid 'Dana acasa. Ca sa<br />
nu raman mai pe jos de asa gentileta, it intovärasiam<br />
si eu pang la poarta casei parintesti, aproape de sosea.<br />
Apoi, el se intorced cu mine phna in strada Zorilor<br />
eu iarài cu el pAna in capul Cáii Victoriii. In timpul<br />
acesta puteam s bodoganim in toata linistea ; toate<br />
ramurile artei i toate tainele punerii in scena treceau<br />
prin bodoganeala noastra ; ne reciteam, unul altuia,<br />
versuri din poetii români sau straini, vechi sau contimporani<br />
; dar când se crapà de ziva, ne desparteam<br />
cam pe la Biserica Alba ; el, pornind in sus pe<br />
Calea Victoriii si, eu, in jos.<br />
Dode' aved proiecte admirabile, in care mila lui<br />
pentru cei saraci se amestecd cu gusturile lui artistice :<br />
void sä exploateze o enorma padure pe niste dealuri<br />
inalte ; pe culmea cea mai ridicata, aved de land<br />
siti<br />
ani<br />
cladeasca o casuta de lemn, de la care ar porni,<br />
la vale, catre marginile padurii, lungi drumuri drepte<br />
prin cari s'ar veded ca prin gigantice te'escoape<br />
sesurile, luncile cu flori, albiie rdurilor. Pentru croirea<br />
§i
78 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
acestor drumuri, i, prin urmare, a taierii copacilor,<br />
s'ar da de lucru muncitorilor saraci din vecinatate.<br />
Este", zicea el, un mod de a parcel& padurea. 0<br />
!inia de vagonete aeriene ar transporta lemnele la o<br />
liniä ferata cu cale stramta, in legatura cu C. F. R. Pe<br />
cand padurea se exploateaza si intreprinderea Ii vede<br />
de treaba, eu a putea, linistit, face versuri i tablouri".<br />
Frumoase proiecte ; visate numai.<br />
Ce se vor fi facand visele ?<br />
Mats oà sont les neiges d'antan?"<br />
Un glont a prefacut totul in amintiri.<br />
POMPILIU ELIADE<br />
Eram, oarecum, prieteni. El infra 'a mine ca la el<br />
acasa. Imi place& sa stau de vorba cu el pentru cä<br />
era toba de carte" si ca ii rdsfoiarn par'ca ar fi fost<br />
un volum din LA GRANDE ENCYCLOPEDIE. Nu cäutam<br />
in el idei originale nici chiar pareri personale,<br />
de oarece stiam ce lucru s caut intr'o enciclopedie ;<br />
eram multumit cu ce &earn in el si &earn mult.<br />
Intr'o zi, el venise la mine pe neasteptate si ma<br />
prinse cautand sa desvaluesc ideia furisata inteo fraza<br />
ironica a lui Blaziu Pascal,<br />
Ce fel, exclama Pompilica (asa Ii ziceam eu), citesti<br />
pe Pascal ? Dar Pascal era nebun.<br />
Sunt de parerea d-tale, raspunsei. Crébillon si<br />
Voltaire au sustinut aceasta teza. Evident ca, in urma<br />
accidentului de trasura de pe podul de la Neuilly,<br />
Metal Pascal nu a mai lost cu mintile toate. Prin urmare<br />
LES PROVINCIALES, scrise la Port-Royal dupg<br />
accident, sunt scrierile unui nebun. Dar, Pompilica<br />
draga, nu esti, oare, de parere cà aceste scrieri au<br />
marit, intru catva, gloria literaturii .i-anceze ? Nu crezi,<br />
oare; ea' gandirea lui Pascal e o extindere a cugetului
Dintre cei Rdposati 79<br />
omenesc ? Pascal, nebunul, e slavit de posteritate. Sal<br />
analizalm acest fapt :<br />
nebunul e slavit de posteritate,<br />
pe cand noi, d-ta si cu mine, oameni cu mintea intreaga,<br />
vom fi (mai mult ca sigur) dati uitarii. 0 sa<br />
se faca o nedreptate, nici nu incape vorba. Dar, daca<br />
d-ta i cu mine am invia din morti peste un secol sau<br />
doi, am constata si nedreptatea aceasta.<br />
Pompilica imi facii cinstea sa racial, se scarpina in<br />
barba roscovang Ii sem;diä ceva m5treata pe guler,<br />
pe ras'ranturile vestonului i aduse conversatia pe alt<br />
teren ; vorbiram deci de allele. Pompilica statü cat<br />
stabi. Plecand se gandia, probabil, cà imi pieHeam<br />
vremea cu fleacuri.<br />
Mai tarziu, Pompilica se duse la Paris, se prezinta<br />
la concursul .Fcoalei Norniale Superioare, fu primit<br />
(v'am spus ca Pompilica era toba de carte) i, peste<br />
trei ani, se inapoia i tara, agregat, i 11 numit profesor<br />
universitar. Màririle, insa nu ametisera pe Pornpilica<br />
: el, si acu, venià la mine, carandu'si, in memoria,<br />
tot materialul unei GRANDE ENCYCLOPEDIE. Traducerile<br />
lui $tefan Iosif dupa Corneille si Banville ii<br />
interesau foarte mutt.<br />
Mai tarziu Pompiliu Eliade se insura i, facandu-se<br />
astfel cumnatul lui Spiru Haret, fu desemnat, de acesta,<br />
ca sä ma inlocuiascal la Directia Generala a Teatrelor.<br />
Virtualul meu succesor alerga la mine si imi zise<br />
ca si cum ar fi dezaprobat hotararea cumnatului sau :<br />
Ce s. fac eu la Teatrul National, coane Alecule ?<br />
Eu nu cunosc pe nimeni acolo. Cum ai facut d-ta sal<br />
cuno§ti pe toti inaint -; de a fi nurnit director ?<br />
Foarte. simplu, Pompilica draga timp de zeci<br />
de ani m'am dus la Teatrul National cat mai des posibil.<br />
Platindu'mi locul, bine inteles. Locul mieu era totdeauna<br />
acelas (stalul II, prima basica, cap de bailed,<br />
H. Nr....).
80 Din Torsul Zile lor, Vol. I<br />
Inteleg : 1uase0 loc cu abonament<br />
Ba de loc. Mijlocul de a ocupa totdeauna acela<br />
stal era mai putin costisitor : ma intelesesem cu<br />
casierul de bilete sd'mi rezerve pe al meu 'And la<br />
ultimul moment i sa nu'l vanda de cat and nu va<br />
mai avea ce vinde (ceeace, dealtminteri, nu se intampla.<br />
niciodata).<br />
Pompilica dadii din cap, cam plictisit de raspunsul<br />
meu la care, evident, nu se a0epta. §i aduse vorba de<br />
excedentul (fapt unic pada atunci) din stagiunea precedenta.<br />
Iatä ce era cu excedentul : din conturile stagiunii<br />
precedente reeea ea avusesem un excedent de 72.000<br />
lei ; conform legii, varsasem aceasta suma Soc. Dramatice.<br />
Pe de alta parte, Directia Operei (Ed. Wachmann<br />
fiind director) subventionata §i garantata de stat<br />
(opera juca de trei ori pe saptamand la Teatrul National,<br />
fdra sa plateasca vre-o chiria) acuza un deficit<br />
de, mi se pare, 74.000 lei. Ministerul nou (adiea' d.<br />
Spiru Haret) nu voia sa acopere acest deficit i insinua<br />
cà trebuia sal plateasca Directia Generald a Teatrelor.<br />
Eu, bine inteles ma facearn surd.<br />
Ce f el de excedent a lost al d-tale, nene Alecule<br />
? intreba, din senin, cumnatul Ministrului Instructiii<br />
Publice. Un excedent, mai mic ca deficitul acuz at,<br />
se nume0e deficit.<br />
Atunci (0 de abia atunci, o marturisesc) intelesei<br />
ca.' Pompilica venise trimis de Spiru Haret i cu instructii<br />
speciale. Raspunsei, insa, ca i cand nu a0 fi<br />
banuit nimic :<br />
Pai, sa ne lamurim, Pompilica draga ; eu<br />
Directorul general al Teatrelor, iar nu Directorul Operei.<br />
A§a e I marturisi Pompiliu Eliade.<br />
Toate bune, Dar cine, mai tarziu, a plata deficitul<br />
operei ?
Dintre cei Raposati 81<br />
Peste vre-o doua saptamani, eram desarcinat" §i<br />
inlocuit la Directia Genera la a Teatrelor prin Pompiliu<br />
Made.<br />
Desi atitudinea lui fusese cam neleala (lealitatea e o<br />
calitate fara de care nu poate exista prietenia) nu'i<br />
pastrasem nici o zacasalá tanarului profesor universitar,<br />
Dar imi parea rau si ma feream de intreloarile lui<br />
Intr'o zi veni la mine si ma intreba:<br />
Ce zici? Sà joc LA FEMME NUE?<br />
Sub directia mea, pentru a atrage publicul se jucasera<br />
i cu succes multe piese de Bataille sau<br />
Bernstein. Fusesem violent atacat de ziarele liberale,<br />
in aceasta privinta. Nu jucasem, insa, LA FEMME<br />
NUE pentru cä asemenea titlu mi se parea. deplasat"<br />
pe afiqul Teatrului National. Intelesei, deodatä, ca. se<br />
cauta sa se arunce in spinarea mea reprezentarea<br />
acestei piese, dealtminteri foarte bung. Rdspunsei dar<br />
lui Pompilica:<br />
Nu 0iu, treaba directiii.<br />
Pompiliu Eliade, ca Director General al Teatrelor,<br />
ava o idee admirabila. Idee de dascal, de profesor daca<br />
vreti, dar idee foarte fericitä: aceea a infiintarii editurii<br />
Biblioteca Teatrului National in care sa se tipareasca<br />
toate piesele jucate pe scena teatrului; exemplare din<br />
aceasta editia sa se \rancid, nu numai la librarii dar si,<br />
pe pretul de cost, la casa de bilete a teatrului. Se<br />
vede lesne cat de multe avantagii aducea. Teatrului<br />
National o asemenea biblioteca ieftina. (A raspandi<br />
gustul de teatru, a inlesni publicului cunoaqterea unor<br />
piese bune pe cari imprejurarile 1-ar impiedica sa le<br />
vada jucate, a rdspandi in popor o cultura placutä, a<br />
marl reclama fäcuta prin afi§e, etc., etc.) Bib'ioteca fu<br />
infiintatä, cate-va piese fura publicate i ideea fu imbratisatá<br />
cu caldura de toata lumea. Dar tiparitul<br />
costa prea scump si admirabila idee fu parasita, din<br />
6
82 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
cauza lipsei de fonduri. Prin editia Biblioteca Teatmlui<br />
National numele lui Pompiliu Eliade ar fi ramas<br />
neperitor.<br />
COCO DUMITRESCU<br />
Cine nu 1-a cunoscut, pe la sfarsitul veacului XIX<br />
pe afonul Coco Dumitrescu, profesor universitar, rector<br />
al universitatii, spirit din cale afara de caustic, celebru<br />
mucalit si vesnic murind de sete (nu de apa).<br />
ii<br />
.11 chema Constantin Dumitrescu-Iasi; dar toata lumea<br />
stia pe numele de Coco. Era, la universitate, profesor<br />
de pedagogia. Amfiteatrul gemea cand Coco isi faceà<br />
cursul; nu se auzia, insa, nici un zgomot. In adevar,<br />
orice galagia, cat de mica, acoperia glasul lui Coco;<br />
studentii voiau sa nu piarda nici o vorba din gura lui,<br />
caustica i afonä. De ad tacerea.<br />
Coco nu era numai savant" ; era si intelept. Vretii<br />
o proba? Nu se insurase nici o data, pe cat stiu. Iaca<br />
proba.<br />
Mai ales, mai tarziu, cand ajunse profesor universitar,<br />
deci om varstnic isi rade& pe nemiluite de batranii<br />
cari se insurau. .tsemeneh Latrani nu aveau, in ochii<br />
lui, decat o scuza: aceea de a se fi casaitorit cu o fata<br />
frumoasä, -Lanark si de a priimi in casa lor o multime<br />
de tineri.<br />
Coco venia, aproape in toate zilele, la Cosma (bodega.<br />
celebra pe atunci) unde se aseza la aceeas masa 0<br />
unde i se aducea doua sticle de sampanid cu un singur<br />
pahar. Coco turna dintr'odata in pahar din amandoua<br />
sticlele i bea paharuL Intrebat pentru ce face asa,<br />
Coco raspunse:<br />
In general, o sticlä de sampaniä e mai buna decat<br />
alta; rar sunt la fel cloud sticle; daca sticlele sunt la<br />
fel, nu stric nimic amestecand continutul lor; daca.,
Dintre cei RAposati 83<br />
insa, o sticla nu e asa de buna ca cealaltä, una drege<br />
pe cea'alta, care nu poate fi atat de proasta in cat sa<br />
le strice pe amandouä; daca arnandoual sticlele sunt<br />
proaste, iarasi nu stric nimic si pot spera (dum spiro<br />
spero) cal cele viitoare vor fi mai bune.<br />
Rationament cam...<br />
Intr'o seara, infra la Cosma un Caro Colega" al<br />
lui Coco, urmat de o multime de tineri. Caro Co'ega"<br />
se insurase in anul precedent cu o fata tanara si<br />
frumoasa. Duca' ce comanda consumatii variate, pentru<br />
toata lumea, Caro Colega. alearga la Coco si ii zice:<br />
Sofia mea e insarcinata !<br />
Coco sari in picioare, lieu pe indignatul si intreba,<br />
cu glasul sat a fon:<br />
Pe cine banuiesti ?<br />
Cum pe cine banuiesc, ma Coco?<br />
Coco ingAria, ca si cum ar fi vrut sä dreaga o gala:<br />
Pardon, pardon! vreau sa zic : pe cine nu banuiesti<br />
?
SUTASUL TROIAN<br />
DRAMA IN CINCI ACTE IN VERSURI<br />
ACTUL I
PERSOANELE :<br />
VLAD VODA DRACUL.<br />
SUTA$UL TROIAN.<br />
DOMNUL STANCU, fiul mai mare _al lui Dan III (se:da:drept- fiul<br />
boierului Golea).<br />
DOMNUL RADU, fiul mai mic al lui Vlad-Vodä.<br />
TOPUZ, boier balran care a crescut feciorii lui Dan.<br />
IVASCU, scutierul lui Troian.<br />
DRAGAN,<br />
MIRCEA, Boieri tineri, prieteni cu Troian si cu Stancu.<br />
PREDA,<br />
VALCU, sutasul sutasiei de Curte.<br />
PREA-CUVIOSUL.. : , egumenul mändstirei,Cozia.<br />
DINA, fata lui Troian,<br />
BABA, doica Dinei.<br />
Osta§i, calugari, boieri, tdrani.
ACTUL I<br />
Polata cetatuii Sutasului Troian, cläditä intim ostrov, in mijlocul Oltutui, nu departe<br />
de Cozia. Arcade in plin cintru. Pardoseald de stejar pe pereti, ca de un stinien;<br />
deasupra scoarte i velinte. Trofee de arme. De jur irnprejur, tronuri, strane. jeturi<br />
mari, mese groase. Dincolo de o colonadde joasa i grea, un pridvor cu colonacift<br />
usoard, bogat sapata i indreptatá spre susul apei l cdtre apus. Feresire adanci in<br />
grosimea zidului, in dreapta si in stanga pridvorului. U§i in d eapta si in stanga Int.'un<br />
colt, deacurmczisul, o usulitd clând intim turnulet cu iconostas, icoane, canclelit<br />
aprinsä, etc. E ziva. Prin pridvor, se lard muntii luminati ; apoi mai tdrziu, razele<br />
apusului care vor lumina piezis polata, diu stanga spre dreaptá.<br />
SCENA 1<br />
DINA, pe pridv or, BABA, pe un jet, cu furca 'n brfiu.<br />
BABA<br />
Dina Babei, iar pe ganduri ?... Daca m'ascultai, mai bine<br />
Te duceai la vanatoare cu sutasul.<br />
DINA<br />
Da ?... $i cine<br />
L'astepta pe Stancu, Babo ? pe iubitul meu pribeag,<br />
Ce cu cat mai fugarit e, cu atAt imi e mai drag ?...<br />
0 Mere<br />
DouA saptamAni trecura de cand ne fu dat de stire<br />
Ca-I rázbise Voda Dracul... L-au razbit...<br />
Se coboard<br />
Ce presimtire<br />
Ma munceh, 'ti-aduci aminte and ma alidam pe el<br />
Si-I rugam sa mai adaste, fia cat de putintel,<br />
Doar sa-i vina ajutorul lui Ion Corvin... Dar dansul<br />
N'a vrut sä-mi asculte ruga, n'a vrut sa'mi aline plansul<br />
$i-a<br />
plecat, aproape singur, sa rdstoarne-acel calAu
90 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
Care-ncalca mostenirea lui Dan Vocla, tatM sau...<br />
Si razbit a fost.<br />
BABA<br />
Sarmanul!... Bine ca-a scapat cu zile.<br />
DINA<br />
E ferit de Cer. Amindoul ii fac cruce. Dina ingenuchie la icoanei<br />
Oh ! Doamne, zilele scurteaza'mi-le,<br />
Dar lungeste-le, Stapane, pe-ale lui... si sprijin da'i<br />
Sa purceadd, fara preget, pe-ale fericirii cai...<br />
Fia'i<br />
faptele slavite, fid'i tihnele senine...<br />
Fid'mbratisat de tara stramoseasca... ca de mine...<br />
Se aude glas de bucium in stinga<br />
Dino, buciumul.<br />
BABA<br />
Dar nu-i al tati, Babo...<br />
DINA, sirind in picioare<br />
BABA<br />
DINA<br />
Nu.<br />
E-al lui.<br />
Aleargi in pridvor i cati spre stanga<br />
El e, Babo, cu Topuz...<br />
Scoate niframa din brim i o Millie in am, apoi coboari<br />
Alerg I<br />
Iese prin stinga<br />
SCENA 2<br />
BABA<br />
Aleargi la pridvor; apoi, rimasi singuri, saluti din mini, vorbind:<br />
El! Slava Domnului,
Sutasu1 Troian 91<br />
Ca, pana'n ostrovul nostru, teafar a putut strabate...<br />
Cat 'l-o cauth Vlad Dracul, doar aicea n'o sa-1 cate,<br />
La Troian, vestit la curte si-n tot neamul romanesc<br />
Pentru oarba lui credinta catre scaunul domnesc...<br />
Vin dinspre Sibii... Podarii trag din greu ; e apa via.<br />
Doar de n'ar afla sutasul taina lor. Ce-ar fi sã tia,<br />
Ca iubitul Dinei sale, Fat-Frumosul sau din vis,<br />
E feciorul lui Dan Voda, cel de Voda Vlad ucis ?<br />
$i ca'n cas'i, cetatuie a credintei neclintite,<br />
Razbunarea i rascoala cu-acest fiu sunt gazduite...<br />
Curmezis ii<br />
cade Dina'n brate... Fdtul meu !..<br />
SCENA 3<br />
STANCU, DINA, TOPUZ, BABA<br />
Baba aleargi la usa din stinga i primeste, sfirutandu-i mina pe Stancu, care intri.<br />
tinind pe DMa de mijloc; Topuze, cu fruntea brazdati de o rani urmeazi.<br />
Bun venit, stapane...<br />
BABA<br />
STANCU<br />
Babo... Sa te tind Dumnezeu.<br />
Piseste in scena i prive0e imp:ejuru'i cu emotia<br />
Te revdd, ostrov de piatra, stanca, inima, de munte,<br />
Ce despici cu pieptul valul spumegand i porti pe frunte,<br />
Cu un coif de negre turnuri, cetatuia lui Troian,<br />
Cuib pe care'l strange'n brake, Oltul, raul nazdravan.<br />
Stancul meu.<br />
Iubita Dina.<br />
DINA<br />
STANCUL<br />
BABA<br />
Vai ! Dar esti ränit, Topuze.<br />
TOPUZ<br />
Deci I.. Un sarutat de palos sau de fata, alte buze,<br />
Rana-i rand....
92 Din Torsul Zilelor Vol. I.<br />
STANCU<br />
Dar aceasta catre mine se'ndrepta ;<br />
Mi-ai furat-o.<br />
L'ai scapat de moarte ?...<br />
E ori nu?<br />
CS Mr...<br />
TOPUZ<br />
Eh ! stapane L. Eu cu-a mea si tu cu-a ta!<br />
DINA, catre Topuz<br />
TOPUZ, cake Dina<br />
Iaca !.. Ce-i al meu mi se cuvine!..<br />
Citre Stancu<br />
Ca zic, ca'n basme : Nu sari pasatu'n mine<br />
DINA<br />
L'ai scapat, Topuze. Spune, ce fel ? cum ?<br />
TOPUZ<br />
Eu stiu ?<br />
Dar n'a fost pe moarte treaba cd muream eu, si sunt viu.<br />
Haide, nu fii rau! i spune.<br />
DINA<br />
TOPUZ<br />
Apoi, ce sa spun ?<br />
DINA<br />
Dis de cand de-aci plecarati, sunt trei luni,<br />
Numai cloud.<br />
TOPUZ<br />
Pe toate,<br />
Trei ? Nu se poate ;
FM.<br />
Fia doua.<br />
Sutasul Troian 93<br />
DINA<br />
TOPUZ<br />
Ba chiar sapte saptamani.<br />
DINA<br />
TOPUZ<br />
Eh, cum stiti, porniram numai cu cati-va romani.<br />
Cand, la Fagaras, drept oaste, Domnul Dan ne-aduse stirea<br />
Ca de-abia acum Corvinul ii strangea la Cluj ostirea<br />
$i Ca tocmai de San Petru va fi gata de rasboiu.<br />
Domnul Stancu zise-atuncea : cine e pribeag, cu noi !"<br />
Pana sa clipesti odata, ne facuseram o sutd,<br />
Iar, pana de doua, patru! $i de-aca cu Doamne-ajutd...<br />
Patru sute frati de cruce, toti cu-o inima" $'un gand,<br />
Toti avand o rana-n suflet. toti o rasbnuare-avand.<br />
TO?... Nu toti : a fost si-o cutra, un tarigradean venetic,<br />
Inima de rob, o zdreanta, icea rupta, colea petic.<br />
El fu Iuda.<br />
Cum il cheamd?<br />
BABA<br />
TOPUZ<br />
Nu vreau sa mai stiu... A fost. :<br />
Platosa lucioasa, amintirea sfântà, tot un rost<br />
Nici pe una, nici pe alta, cel cu inima cinstita<br />
Nu pastreazd o prihana ce pe drum ii fu szvarlità.<br />
Deci, am sters din amintirea'mi acel nume... Cum spuneam,<br />
Un manunchi de patru sute de pribegi, atat cram.<br />
Trecand Strunga, luardm matca Ialomitei care vale.<br />
Spre Targoviste. Aceastal cea mai nimerita cafe<br />
Pentru-o repede navald... cum voiam s'o facem noi<br />
Socoteam sa" prindem targul fard oaste de rasboiu,<br />
SA' ne-ascundem... spoi,<br />
noaptea, val vartej, ca o furtund<br />
S'apucam cu razbunarea stapanirea dimpreuna.<br />
Planul era bun ; dar Iuda ne vandii si'l nimici..<br />
Ziva-zecea, spre chindia, Domnul Stancu porunci
94 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
De popas. Eram sub GLAVA... Catre stanga, o poiana<br />
Cu un laculet ; la dreapta, un colnic sub o spranceana.<br />
Cati-va, mai intai, porniram prejma sa ne-o cotelim...<br />
Bine fu! Caci peste noapte, prinsi in lat era sa fim<br />
Prin padurile din stanga patru sutasii calare<br />
Ne-ocoleau; arcasi, in fatd, se aratau in randuri rare ;<br />
Apoi, pusi in unghiu, seimenii cu tarasi la subtiori,<br />
$i'n mijlocul kr chiar Voda Vlad, cu marii dregatori.<br />
Toti in haine ca de nunta, grei de aur ca icoane ;<br />
Pe toti, insa, Domnul Radu ii intrece la zorzoane,<br />
Domnul Radu, zis Turcitul, trup i suflet de misel,<br />
Purtand iiä cu beteala'n kc de zale de otel,<br />
$i in urma'i de pe umeri, falfaind (ca-atata stia)<br />
Ca o lele, o dulama de matase conabia.,.<br />
0 petrecere, o nunta. Voda Dracul petrecea :<br />
Insurandu-ne cu moartea insus nunni se facea...<br />
0 scdpare : catre dreapta, doar arcasi, o mica ceata!<br />
(Dar, asa e pravalucul de sa'l aperi cu-o sageata...)<br />
La noroc !... 0 goarna suna... zeci de goarne 'i-au raspuns<br />
Dam navala. Ceata fuge fara lupta... Am ajuns...<br />
Adapostu-i bun... De vale, Voda, si-a oprit ostirea.<br />
Unghiul de seimeni, la spate. e deschis... Aci privirea<br />
Ni se'nfige ! (Domnul Stancu e cu mine gand la gand)<br />
Sä lovim in coadd oastea, dar indata ; pana cand<br />
Sa'si refaca &Ansa unghiul inapoi, am avea vreme<br />
Sa patrundem intre laturi. Vlad, in juru'i, o sa cheme<br />
Sutasia curtii. S'o strabatem i sa navalim<br />
In curteni ; aci, -la Voda : ii uidem, sau murim...<br />
Cine nu primejduieste, de izbanda n'are parte...<br />
Domnul Stancul lamureste neted rostul i ne'mparte<br />
Cum e bine : adapostul ca o sutal vor pazi ;<br />
Ceilalti, cu Voivodul nostru, iuresi ne vom repezi,...<br />
Gata?... Goarna... Cate-o cruce si, cu Dumnezeu'nainte.<br />
Ah ! s'a fost facut isprava vrednica s'o tinem minte.<br />
Sutasia cea de curte s'a luptat din rasputeri,<br />
(Dar erau o sutd numai, noi, trei sute de boieri)...<br />
Rau au fost znopiti ! Seimenii, insa, 'n pripa, apucara<br />
Sa'njghebeze-un trup puternic i intre noi i Vlad sa sard.<br />
Lupta se'ncordd, haina, caci amurgu-acti pica;<br />
Soarele, piezis, cu raze sangeroase ne'mprosca ;<br />
De trei ori avantul nostru crancen pe tarasi se fringe<br />
Pe litavre, nu se stia, curge raze, curge sange ;<br />
Dar al patrulea clinteste, surpa zidul de seimeni ;
Sutasul Troian 95<br />
Domnul Stancul intra'nteansii ca o coasa in buruieni ;<br />
Dupd el si noi... In preajma cad ostasii, pale, pale...<br />
Bucium 1... Racnete de moarte... Ura !... Gemete de jale...<br />
Suera'n vazduh sageata... Darda zbarnaid pe tel...<br />
Urfa tropot de copite... Canta ciocnet de otel...<br />
Inainte 1 Inainte ! Tot spre flamura domneasca !<br />
Fug bdtranii... Fug stegarii... Fuge ceata curteneasca.<br />
Fuge Vodd... Langa dansul, fuge Radul, fuge Vlad,<br />
Fiii sAi... $i, mai pe urma, lifta dela Tarigrad...<br />
Vodd fuge... Domnul Stancu dupa el, ca un erete...<br />
(Eu ma multumesc cu lifta cã de sangele-i 'mi-e sete)...<br />
Pinteni!... Pinteni!... Ii ajungem... Caii sufld foc pe nari...<br />
Judo !" strig. Ridic sacurea si ma opintesc in scari...<br />
(De-acum, vanza lui Satana tainele lui Vodd Dracut I)<br />
Voda fuge... Nu ia seama c'o sal taie calea lacul...<br />
Domnul Stancu da un chiot invartind din buzdugan...<br />
(Astfel, cand 'si-ajunge prada, (ipa vulturul soiman I)<br />
Domnul Stancu 'mpinge calul intre Radu si Voivod...<br />
Inc'o saritura, una... s'o zicem de prohod<br />
Inc'o clipa... Dar, atuncea, larga manta de femee,<br />
Radul cel turcit, din fuga, de pe umeri 'si-o deschee,<br />
$i, &and sus e buzduganul purtator de ceasul rau,<br />
Indäratul o aruncd, rotogol, ca un<br />
Manta larga se deschide, se desfasura, pluteste,<br />
Cade, i pe Domaul Stancu 'n mii de curte '1<br />
inveleste.<br />
Sfordind, fugaru'n Wuxi fard veste s'a zmucit ;<br />
Din zmuceala, buzduganul pe Vlad Voda l'a gresit...<br />
N'a fost scris !.. $i Vodd fuge, asternut pe-oblancul saii..<br />
Dar, din codru, calarimea se coboard'n largul vaii :<br />
A vazut ce se petrece i s'avanta catre noi.<br />
Patru sute. Fac in pripa ochii roata : suntem doi...<br />
Stain, i Domnul se desbara de dulama blestemata ;<br />
Eu, o iau... De-acu, pe fuga,.. Caii sunt statuti i, iata,<br />
Ca din urma cdlaretii cei mai iuti se'ntrec, ne-ajung...<br />
Pinteni ! Pinteni I.. Dar fugarii horcaiesc... $i drumu-i lung..<br />
Inopteaza... Vin<br />
Schimband tonul<br />
Dar ce atata vorba lunga!<br />
Toti, cati mai erau, de-ai nostri (care 'n fata, care 'n dunga)<br />
Inc'o data dau navala i luptand ca niste zmei,<br />
Iau la goana insas moartea i ne zmulg din ghiara ei.
96 Din Torsul Zile lor. Vol. I<br />
STANCU<br />
De ce sari, Topuze ? Spune cum ai fost rAnit...<br />
De prisos.<br />
TOPUZ<br />
STANCU<br />
Cum te-ai dat jertfa...<br />
TOPUZ<br />
STANCU<br />
Nu'ti aduci aminte<br />
Cuvinte<br />
Iaca..<br />
De jertfirea ta, batrAne? Uit-o tu, de poti : nu eu!..<br />
Crancen ne loveau vrasmasii... Unul le striga mereu:<br />
,Daji in Donmul Stance, Altul Mtreba: Care sA fie ?,<br />
,Este Ala cu dulama de mAtase co nabie,<br />
Zise cel dintAi. Eu, cuget : Bine c'am scApat de ea.<br />
$i dau pinteni... CAnd, o larmd ; glasul lui Topuz rAcnea<br />
,DAnule#fi f DAnulestii f' $'alte &sun: Moarte I Moarte!"<br />
Arunc ochii: eram singur... Dar, irj urma7mea, departe,<br />
Dintr'o 'nvalmasealà deasà, care misuna pe-un grind,<br />
0 dulama de matase conabia falfaind,<br />
0 secure lunga, larga fulgerand rotis pe zare<br />
$'o multime and navalA unui singur om calare!...<br />
Ddnulestii I Danulestii !.."<br />
SchimbAnd tonul<br />
Doamne, care ne-ai menit,<br />
$i cu dor de mAndra slava sufletul ni'l-ai hranit,<br />
Ce prilej infatisa-vei rAvnei mele ca, vreo-data,<br />
Vrednic sa m'arat de pilda ce d'acesta'mi-a fost dat..<br />
Arata pe TOPUZ.<br />
Ah! Stapane...<br />
TOPUZ<br />
STANCU<br />
Nu, Topuze! Lasà, lasA-mã sa plang...<br />
Inima mi se revarsa... Iart-o... Vai !... Acolo, 'n crAng,
Sutasul Troian 97<br />
Zac vitejii fratii nostri, si, cu ranile lor sfinte,<br />
(Guri deschise de Cumplita) cer izbava, cer morminte...<br />
Valurile Ialomitei ii infasa 'n giulgiuri reci,<br />
Boara serii incet le canta pomenirea cea de veci,<br />
Muschiul se ridica 'n damburi peste ei i luna find,<br />
Prin frunzis, pe damburi face cate-o cruce de lumina...<br />
0 Were. Se aude buciumul mitre stanga<br />
la!<br />
Stia<br />
Sutasul I<br />
Vine tata!<br />
TOPUZ<br />
BABA<br />
DINA<br />
STANCU, trezindu-se,<br />
Vine sufletul curat I..<br />
(Care Dina)<br />
DINA<br />
Nu, nimic. Atka cat 'i-am spus cand ai plecat.<br />
STANCU<br />
Dar de lupta de la Glava, slid?<br />
Vorba lui.<br />
DINA<br />
STANCU<br />
DINA<br />
Stia,<br />
Si... ce zice ?<br />
STANCU, pe gandpri<br />
Blestem pe-orcine-ar bidreizni sei se ridice<br />
Impotrioa'celor sfinte date'n paza tuturor :<br />
Sfcinta cruce, tam ma,nd, datina i Domnul Mr.<br />
Da... Dar &and de toate-acestea un asupritor ii rade,<br />
7
98 Din Torsul Zile lor. Vol. I<br />
Cel mai bland se razvrate*te, cel mai bun se face gade.<br />
$i Troian el insus, pilda, omul de la Dumnezeu,<br />
S'ar fi rdsculat ca mine de-ar fi fost in locul meu.<br />
0 sal spun tot.<br />
DINA<br />
Nu, nu spune, Stancul meu iubit. Rabdare.<br />
Vezi ca tata osandete sangeroasa ta 'ncercare,<br />
Si ne-ar despaili, de sigur, de-ai Ii numai banuit.<br />
Ca eti dintr'acei cu care Voda Dracul s'a lovit.<br />
Dar sa mint, samint Intr'unaL.<br />
Haide sa'i iesim'nainte.<br />
Eh, jupane.<br />
STANCU<br />
DINA<br />
Te rog duke...<br />
STANCU, arutind-o pe frunte.<br />
DINA<br />
Mi-ai fagaduit?<br />
STANCU<br />
les impreunft prin sting's<br />
SCENA 4<br />
BABA, TOPUZ<br />
Da. Vino.<br />
Topuz dA 921 urmeze pe Stancu, Baba 11 opreste.<br />
Ce e, babo?<br />
BABA<br />
TOPUZ<br />
Draga Dino.
Unde ? Iaca. Inaintea lui Troian.<br />
Sutasul Troian 99<br />
BABA<br />
Ia stai. Unde'mi-ai plecat ?<br />
TOPUZ<br />
BABA<br />
Si-ai judecat<br />
Nemerit Sàti vada lumea sarutatul de pe frunte ?<br />
De ce nu?<br />
TOPUZ<br />
BABA<br />
C'o sa te'ntrebe Ce fel ? Cum ?... Spune umeinunte !<br />
5i ce-o sa raspunzi?<br />
TOpUZ<br />
Eu ?... Nocfea I<br />
BABA<br />
TOPUZ<br />
Ba o sa te'ncurci, sadea I<br />
0 sà mint, si eu, ca Stancu. Cum adica, n'asi puteit ?<br />
BABA, impingandu-1 entre dreapta.<br />
NU... Mai bine, haide'n casd, sA te oblojesc cu leacuri...<br />
5'apoi, spune ca fugarul 'ti s'a poticnit...<br />
N'o sä creada nimeni.<br />
Rabo...<br />
TOPUZ<br />
Eh ?.. Fleacuri !<br />
BABA<br />
FiA. Spune dar, &A, fiind beat...<br />
TOPUZ, dojenitor
100 Din Torsul Zile lor. Vol. 1<br />
BABA<br />
Eh .:ce ?.. Babo I.. Haide... Or uitasi cA suntern feat ?<br />
Iesprin dreapta<br />
SCENIA 5<br />
TROJAN, STANCU, DINA, IVA$CU, DRAGAN, MANCEA, PREDA<br />
Intrind din stfinga.<br />
TROIAN, urrafind vorba<br />
$i sá facem nunta /Mine, nu-i ash ? La monastirea<br />
Coziei.<br />
STANCU<br />
TROJAN<br />
STANCU<br />
Oh... Nu acolo.<br />
Ce fel?<br />
Nu ma rabda firea<br />
S'a'mi \rad ceasul fericirii tocmai in acel locas<br />
Unde se cinsteste-un Vocla'ncalcator i ucigas ! I<br />
Stancule, Vai I<br />
taci...<br />
DINA<br />
TROJAN<br />
Copile, nu se cad ash cuvinte<br />
Pentru cei ce cucerirà adapostul din morminte...<br />
Mare Domn fu Mircea... $'apoi, doveditu-s'a... nu zäu...<br />
Ce 'ntrebare I<br />
Taci iubite.<br />
STANCU<br />
DINA
Sutasul Troian 101<br />
TROJAN<br />
Si, la urma, nu e bine<br />
Doar veninul ne'mpacatei vrajbe sa ne curga n vine.<br />
STANCU<br />
Mircea ne-a turnat veninul, oropsind pe<br />
Mircea ne-a lipsit mosia de voievozii ei firesti...<br />
El a despartit boierii 'n doua tabere cumplite..,<br />
El a dat prilej de vrajba ravnelor deslantuite...<br />
Fastazi, de se sangereaza stramosescul nostru-ogor,<br />
Mircea poarte-ne pacatul, Mircea cel incalcator !...<br />
Mircea fu domn mare..<br />
TROIAN<br />
STANCU<br />
Fia ; dar e putreda marirea<br />
Cand o rod, la temelia, crima i nelegiuirea...<br />
TROIAN<br />
Oh !.. De unde-atata ura si mania, fatul meu?<br />
Inii fii lui Dan Voda nu s'ar glasui mai greu.<br />
'fatal tau, Batranul Golea, la a carui pomenire<br />
Asternutu-ti-s'a pragul casei mele, cu iubire,<br />
El, partasul cel mai aprig, palosul lui Voda Dan,<br />
Nu rostei pareri de-acestea la caminul lui Troian.<br />
'Tata !... Tata<br />
Vai ; de mild !<br />
STANCU pierzfindu-ti cumpitul<br />
DINA, incet<br />
STANCU, reveninduli in fire<br />
Dina Iarta-ma, sutase...<br />
la suflarea fericirii piara urile pizmase...<br />
Fumul dulce de tamae-ascunza-ne trecutul crunt...<br />
S'oi uith, sub cununia, unde... i chiar cine sunt.
102 Din Torsul Zile lor. Vol. I<br />
TROIAN<br />
Vezi ash te vreau, copile. Norii negri sa se ducal.<br />
and in brate tii norocul, nu gandi la o naluca...<br />
Banuiam eu, nu e vorba, ca, sosind dela Sibii,<br />
Sangerand de .stirea luptei de la Glava o sh fii ;<br />
Dar nu c'o sYti fiä rana.inteatat de'nveninata<br />
Incat Dina, cu-o privire, sA n'o vindece pe data.<br />
Nu-i ash ?<br />
STANCU<br />
Ba da, ash e... Patru sute de voinici<br />
Au trecut, la dus, hotarul: nu erau, lantors, vail nici<br />
Patruzeci.<br />
0. Were. Trojan se aseaza intr'un jet.<br />
Boierii vorbesc cu glasul jumatate.<br />
DRAGAN<br />
Dec' L.. Neräbdarea, 'i-a manat in calea morli<br />
MANCEA<br />
De nu se grabeau, la dansii, mai sporeau, vezi bine, sortii<br />
De izbanda.<br />
Netagaluit ?<br />
Grai.<br />
Adica?<br />
PREDA<br />
Iar la Voda, netagaduit, scacleau.<br />
TROIAN, privindu-i, mirat<br />
DRAGAN<br />
Eh, Doamne Multi au cuget cari n'au.<br />
TROIAN<br />
PREDA<br />
Voda Dracul e urat de toata tara...<br />
Orce bun roman ii duce neastamparat povara<br />
Carmuirii.
Sutasul Troian 103<br />
TROIAN<br />
Cum aceasta?... Nu sunt oare bun roman?...<br />
PREDA<br />
Vrei sa zici ca nu'ti tresare sufletul cand un pagan<br />
Iti batjocoreste tara, datina j sfanta lege ?<br />
MANCEA<br />
Vrei sa zici cà tace'n tine cugetul cand nu s'alege<br />
Pulbere din toti aceia ce-au urmat pe Voda Dan ?<br />
DRAGAN<br />
Vrei sa zici cä te simti mandru mli<br />
vezi Domnul cu turban ?...<br />
PREDA<br />
Ca te bucuri ca boierii, bajenari prin larga lume,<br />
Plang, la vetrele straine, caldul san al tarii mume?<br />
MANCEA<br />
Spune, spane ca e bine ce se vede'n tara ta.<br />
DRAGAN<br />
Ca aunt rad acei ce cata raul a nil indrepta ?...<br />
STANCU<br />
$i-a da gadelui din piata, gadele cu stema'n frunte.<br />
Vai! copii...<br />
Asa e.<br />
TROJAN, tresarind<br />
PREDA<br />
MANCEA<br />
Bine iice.<br />
TROIAN<br />
lards vorbe crunte ?..<br />
Jar dosade catre Voda 2.. Jar rascoala ?.. Iar razboiu ?...
104 Din Torsul Zile lor. Vol, I<br />
$'un razboiu de faide lege, iMre frati, ba s'intre noi?..<br />
CAci eu crAncen ma voiu tine de lozinca mea, ce zice,<br />
Drept : Blestem pe-oricine-ar tndrdzni sa se ridice<br />
Impotriva celor sfinte date'n paza tutulor ;<br />
Sfanta crace, fara mama, datina pt Domnal lor.<br />
Dracul nu e Domnul nostru.<br />
PREDA.<br />
TROJAN<br />
Nu o fi al vostru, fia :<br />
Dar de nu vä place voua, place altora... i mià.<br />
Pentru mine, Domnul tarii, este cel incoronat,<br />
Miruit in slAnta lege i recunoscut de sfat...<br />
Domnul trebuie sd aibA cugetul i bratul tare...<br />
Nu e scaunul domnii zestre pentru fatd mare,<br />
Nici coroana basarabA jucdria de copii...<br />
E podoabd, cAnd pe-o frunte larga poti Malt s'o<br />
Pe grumaji deli cade, insà, e un jug, e o povarà<br />
Care, pogoranduIi fruntea, injoseste 'ntreaga tara.<br />
Dar acei copii au drepturi...<br />
STANCU<br />
TROJAN<br />
Dreptul... Hei, bAiete drag,<br />
Lemn e ghioaga haiduceasca, lemn i cArja de mosneag-<br />
STANCU<br />
Dar copii cresc... Si ura, ura, zilnica kr hrand,<br />
Le-a fAcut o 'naltà frunte, vrednica de o coroana ;<br />
Le-a alit si brat si cuget, i le-a spus, in ciuda ta,<br />
CA au dreptul &are scaun gAndul a cii<br />
indrepta.<br />
TROJAN<br />
Stancule, nu iert in casà'mi uneltiri rAzvratitoare...<br />
STANCU<br />
Spune'i soimuhd, batrAne, si mi cate care soare.
Tata I..<br />
N'oi ierth<br />
Cc vrei ?<br />
Stancule !..<br />
!..<br />
Sutase I..<br />
Sutasul Troian 105<br />
DINA, Sutasului, care s'a sculat.<br />
SUTA$UL<br />
STAKU<br />
BABA, care a intrat din dreapta, nitre Stancu<br />
Ci ca taci, copil natang.<br />
SUTA$UL<br />
Se aude sunet de bucium din dieapta<br />
MANCEA<br />
Ascultà. Suna buciumul...<br />
DRAGAN<br />
TROIAN, 131'66,<br />
BABA<br />
Pe malul stang...<br />
Dinspre Curtea d'Arges vine-o stralucita ceata :<br />
Ar fi Voda.<br />
El L. aicea...<br />
STANCU a parte<br />
TROIAN<br />
Vocia'n casa noastra I Cata<br />
Sa'l primim cu tot alaiul obiceiului strabun.<br />
Da porunca.
106 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
Baba iese. atre ceitalti<br />
Iar voi, fetii mei iubiti, nu va mai spun<br />
Ca, orcare-ar fi un oaspe, slant se cade sa ne fia ;<br />
Necinstindu'l, o necinste mi s'ar face, d'intai, mia.<br />
Haide sal primim.<br />
Iese prin dreapta. Troian urmat de toati lumen. Dina rAmime<br />
mai in urnfa ai se intoarce atre Stancu care a rimas locului ca<br />
o starlit de plata.<br />
Ma'ntelegi?..<br />
lubite...<br />
SCENA 6<br />
STANCU, DINA<br />
DINA<br />
STANCU, trezindu-se<br />
Dino, Voda vine-aci.,.<br />
DINA<br />
Oh 1Vai<br />
de mine I.. Sufletul mi te ghici,<br />
and, incremenit, cu ochii tinta, te vazul...<br />
STANCU<br />
Da, Voda vine<br />
Unde'l mana Necuratul sa se'mpiedice de mine...<br />
DINA<br />
Bali<br />
intind o cursa tia duhul rau si clipa rea.<br />
Nu le da izbanda.<br />
Pentru Dumnezeu I.<br />
STANCU<br />
Dino, e ursita lui s'a mea.<br />
DINA<br />
STANCU<br />
Nu, Dino !.. Soarta, care ne mpreuna,.<br />
Vrea sa rafuim aicea socoteala cea strabuna.
Sutasul Troian 107<br />
DINA<br />
Cc fel? La caminul nostru, unde insut oaspe esti,<br />
Sfanta lege-a oaspetiei cugeti s'o nesocotesti ?..<br />
Dino !..<br />
STANCU<br />
DINA<br />
$i s'aduci prihana si rusine chiar in casa<br />
"are<br />
pragul 'ti'l asterne, uncle ales mireasa?<br />
Casa lui Troian ?..<br />
STANCU<br />
Ce cata demonul in raiul meu!..<br />
DINA<br />
Oaspele, de-ar fi Satana, e tramis de Dumnezeu 1..<br />
In asemenea simiri aste ziduri se'naltara ;<br />
Cu podoaba ei pe frunte proslavite sunt de tara ;<br />
)ururi mandra ei lozinca somnul mi l'a leganat ;<br />
Crezul ei s'al legii sfinte intr'un glas le-am inganat ;<br />
S'am crezut in vrednicia crezurilor amandoua,<br />
Daruind pe toti cu cinstea de toti datorita noud,<br />
,kstfel am trait aiceal. $i, s'o stii, de te-am iubit,<br />
E ca te-am crezut cu-aceleas simtiminte 'nsufletit.<br />
STANCU<br />
Vtaj crezut si sant. Dar Voda Dracul, Voda ucigasul,<br />
Fiu de ucigas el insus, din nascare e vrasmasul<br />
Spitei mele. Vezi tu, Dino, fardelegile, 'ntre noi,<br />
Sunt blestemuri mostenite, datorii sunt... i nevoi.<br />
Razbunarea mea...<br />
Suna ceasul rasbunarii...<br />
Se aude fanfare<br />
DINA<br />
Asculta ; buciumul i goarna sulfa!<br />
STANCU
108 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
DINA<br />
Chiama Datina strAbunA !..<br />
Dansei eu mA 'nchin... VodA trece pragul nostru, santul prag<br />
Care s'asterna sub talpa ta, logodnicul meu drad fl<br />
DacA oaspetii ce-acuma, 'ncrezAtori, ne intrA'n casA,<br />
Nu vor fi, ca de cadintA, nejigniti lasati sa iasA,<br />
and si cum or vrea., azi, Maine, peste-o hind, peste-un an,.<br />
Jur pe ce-am mai scump pe lume, pe mandria lui Troian,<br />
Pe mormAntul mamei mele, pe iubirea mea fierbinte,<br />
Ca voi sti sA mor eu insAmi, cu o clipd mai 'nainte.<br />
Dino I<br />
Oh! iertati-md morminte !..<br />
STANCU<br />
DINA<br />
Am jurat. De-acuma hotAreste'mi soarta, tu!<br />
STANCU, aparte<br />
DINA<br />
Ce? Stai la'ndoiala ?<br />
STANCU<br />
Dar nu vreau sa dau cu ochii de-ucigasul Vlad, iubito...<br />
Daca vlaga datorita rAzbunArii 'mi-ai rapit-o,<br />
Nu'mi mai pune la'ncercare sufletul, vai I istovit.<br />
LasA-mA sa fug de-aicea...<br />
DINA<br />
Nu!<br />
Oh, nu, dragul meu iubit,<br />
Nu pleca. nahnireali dreapta are drept la mAngaiere ;<br />
Vreau sa lecuiesc la randu'mi nerdpusa ta durere...<br />
Sufletu-ti trudit de mine sal alint la sAnul meu...<br />
Pia ceas de fericire cel adus de ceasul rAu...<br />
Vino... Paraclisul nostru sa te-ascundd 'n astA noapte<br />
Sub icoanele'i sfintite ne-am soptit acele soapte<br />
Care leaga pe vecid cloud Mimi, cloud firi...<br />
Ne vom lecui mahnirea cu-acel balsam de-amintiri.<br />
Vino.
Vino...<br />
Dina mea iubita.<br />
Sutasu1 Troian 109<br />
STANCU<br />
DINA<br />
II auzi ? Soseste podul...<br />
Se aude din nou fanfare.<br />
STANCU, trfigind pe DINA spre partials<br />
DINA<br />
Ah ! nu... Deocamdatá, voiu intampinh Voievodul<br />
Sa'i dau palnea si cu sarea dupa rostul stramosesc...<br />
Si 0..<br />
STANCU<br />
DINA<br />
Cum se vor da odihnei...<br />
Sd te astept ?<br />
Da.<br />
STANCU<br />
DINA<br />
STANCU<br />
Te iubesc.<br />
Infra* in paraclis. Dina incuie usa dupi el, viri cheia in sin, face o cruce, apol, trirniffindu'i<br />
o sirutare din virful degetelor, iese, in fugi, prin dreapta, din cotro se<br />
aud urale, fanfare si surle, pe nand cortina cade.
ALFABETUL ROMANESC<br />
Mult!e dulce §i frumoasá<br />
Limba ce-o vorbim!<br />
V. ALECSANDRI<br />
I.<br />
Consideratii generale<br />
De pe vremea hieroglifelor, multe alfabete s'au perindat<br />
pe lume, pang astdzi, pentru a insemna sunetele,<br />
cuvintele, limbile rostite de omenire. Popoarele au<br />
luat unele de la allele, aceste alfabete, adaptanu-le<br />
nevoilor impuse de diferitele idiome. Alfabetele europeene<br />
moderne (prin urmare i cele intrebuintate in<br />
America, Australia, Coloniile din Africa, etc.), se trag<br />
toate, zice tiinta, din alfabetul fenician, inventat de<br />
negutatorii cananeeni. El corrtinea numai consoane ;<br />
cand era nevoie de o vocalä, se intrebuinta un sunet<br />
gutural (ca a al nostru) ; vocalele au fost introduse<br />
mult mai tarziu. Importat in Orient de Cadmos (veacul<br />
XIV inainte de Christos) alfabetul fenician fu<br />
adoptat de poporul ebraic i ajunse alfabetul pdtrat<br />
(in care e scris talmudul), alfabetul indian etc..<br />
Ca alfabetul este cel mai bun mijloc de a transmite<br />
viitorului, in scris, faptele i gandirile trecutului, aceasta<br />
nu are nevoie de demonstratig.
112 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
Scriptele fiacarui popor duc (viitorului) modul lui<br />
de a hal, de a gandi, de a vorbi. Cala dar ca un alfabet<br />
sA poata. mama toate sunetele unei limbi ; numai<br />
astfel poate el fi zis alfabetul national.<br />
Ionienii antici au adaogat alfabetului fenician. literele,<br />
atat vocale cat i consoane, necesare articuldrii ionice.<br />
AdoptAnd acest alfabet, vecinii Ionienilor 'i-au adaogat<br />
ei literele speciale reprezentand sunete proprii, sau<br />
au suprimat literele de earl nu aveau nevoie. Astfel,<br />
mai tarziu, Latinii (cari adoptasera alfabetul ionic) au<br />
suprimat din el literele ita, ipsilon, omega (vocale<br />
cari nu le trebuiau)'; au adaogat consoana b i au<br />
suprimat allele, psi, de pada'. Psi era o litera speciala,<br />
care, insa, se putea inlocui cu literele ps.<br />
E de observat cl decretarea nouilor alfabete corespunde,<br />
in Istoria popoarelor, cu veacul in care ele<br />
'si-au putut afirma limba. De aceea am putea zice ca<br />
alfabetul national e dovada vleii proprii a unui popor.<br />
Corolariu un popor nu 'si-a avut alfabetul propriu<br />
de cat din veacul cand a avut o existentd proprid.<br />
De aceea cele mai multe popoare europeene isi au,<br />
de mii de ani, alfabetul lor, pe cand unele pop oare<br />
(vechi in sine dar cu existenta politica nodal) Ii formeaza<br />
de abia alfabetul. Aceasta este si cazul nostru,<br />
al Romanilor,<br />
Cum adica ? Oare Romanii nu vorbesc limba lor<br />
de aproape UM de ani ?, obiecteaza cineva.<br />
Ba da. Romanii o vorbesc, dar nu o scriu. Adica<br />
nu scriu limba care se yorbeste.<br />
Limba oficiala (cea scrisa) a fost )<br />
cand slavong,<br />
arid turceasca, cand greceasca ; toate sfortärile unor<br />
Domni romAni nu au putut inlocui limbile straine prin<br />
limba romaneasca. Chiar atunci cand s'a scris in romaneste<br />
(vezi unele hrisoave), s'a intrebuintat alfabet<br />
strain. Rand acum mai putin de un yeac, scriitorii ro-
Alfabetul Românesc 113<br />
math se foloseau de alfabetele straine. Posedam, in<br />
adevar, primele opere ale unui Alecsandri, Eliade<br />
Radulescu, Gr, Alexandrescu, Bolintineanu, Kretulescu,<br />
Mihai Kogalniceanu, etc., tiparite cu litere chirilice.<br />
Mai mult Inca : ziarul ROMANULU, scos de C. A.<br />
Rosetti, Emil Costinescu, Bibicescu si altii, a fost<br />
un inovator, blamat de multa lume cand s'a tiparit cu<br />
litere latine. De aceea, pe data ce poporul roman 'si-a<br />
Mceput viata nationala propria, cu drept cuvant Academia<br />
Romana a decretat noua metoda de scriere si<br />
de ortografiare. A facut, insa, greseala (adoptand alfabetul<br />
latin sä nu'l adapteze nevoilor li.nbii romanesti).<br />
Asa. Ca alfabetul actual nu poate fi zis roindizesc.<br />
Alfabetul, cred eu, trebuie adaptat limbii, iar nu<br />
limba adaptatei alfabetului. In alte cuvinte, alfabetul e<br />
in functia de limba, iar nu limba in functia de alfabet.<br />
Urmand metoda secretarufui sau general perpetuu (d.<br />
Dim. Sturdza, vrasmasul oH carei insuski romanesti)<br />
de a suprima, din alfabetul romanesc, cat mai multe<br />
litere, Academia Romana a redus numärul lor la 22,<br />
asumand, astfel, raspunderea nazbatiilor tiranului omules.<br />
Literele acestea 22 sunt insuficiente (dupa cum<br />
se va vedea.) la scrierea limbii romanesti. Ca decretarea<br />
Academiei nu e definitiva i ca se ivesc, in Metoda<br />
ei, lacune i erori, nimeni nu o poate tagadui. Metoda<br />
ei de scriere I ortografiare se aplica, bine eau, scrierilor<br />
in proza ; iar acelor in versuri nu se pot aplica.<br />
Voiu face, la vreme, dovada acestei afirmatii.<br />
Ca orice legiuire noua, decretul Academii e supus<br />
complectarii, amendarii,<br />
Dar din asemenea teorii va ieI un alfabet nou,<br />
o cladire noul I obiecteaza altcineva.<br />
Fia. Tot romanul sa'si aduca pietricica la noua<br />
cladire. Atat fac i eu.
114 Din Torsul Zile lor. Vol. I<br />
IL<br />
Vocalele<br />
Destule consideratii generale. Scopul stucliului meu<br />
e practic propun, o marturisesc, alcaltuirea unui nou<br />
alfabet romanesc in stare sä marcheze, in scris, toate<br />
articularile limbii române0i.<br />
Alfabetul actual noteazal cinci vocale : a, e, 1, o, u.<br />
Eroare §i lacuna ! Limba romaneascl mai poseda.<br />
Inca doua sunete vocale : a §i et (0, ceeace face ca.<br />
limba romaneasca, bogata de §apte vocale, nu poseda,<br />
insa, in alfabetul ei, decat cinci litere pentru a le<br />
nota prin scris.<br />
Unii puri0i vor sa suprime din limba romaneasca<br />
aceste doual sunete (ei 0 a) ca fiind de original slava.<br />
E o prostia. A tagadui cà ne curge in vine o picatura<br />
de sange slay, e o absurditate ; precum ar fi a<br />
absurditate sa talgaduim ea' ne curge in vine o picatura<br />
de sange dap. Suntem latini, incontestabil. Dar,<br />
tot atat de incontestabil, nu suntem de Cat latini altoifi<br />
pe popoarele autoctone (Getii, Dacii) de ea-Ere colonii<br />
§i Legionarii romani (Leg. I Italic& Leg, IV<br />
Gallic(' etc). cari, timp de veacuri, sub impalratii Octav<br />
August, Traian, Adrian, etc. au tinut garnizoana in<br />
coloniile romane de prin meleagurile Marii Negre si<br />
Carpatilor. Picaturile de sange dac I slay au ramas<br />
in sangele nostru, precum au ramas in limba romaneascal<br />
cuvintefe dor, doind, cioban (cuvinte de origina<br />
dacica) ; da, plug, barru2 (cuvinte de origina slava).<br />
Puri0ii cred cä, suprimand literele cari reprezinta<br />
sunetele ei 0 a, au suprimat i sunetele respective.<br />
Ce prostia I Fiind silit sal final seminal de aceste sunete,<br />
scriitorul roman a convenit sä fac, asupra lui a sail i<br />
ni§te semne pentru ca aceste litere sa se pronunte a<br />
sau a.
Alfabetul Romfinesc 115<br />
Ma intreb : de cat sa se punä, deasupra unor oare<br />
care litere, semne cari sa le schimbe sunetul, oare nu<br />
ar fi mai cuminte sa se introduca, in alfabetul romanese,<br />
doua litere speciale reprezentand sunetele : a 0<br />
a (01 Ba da, evident ; de oare ce aceste sunete,<br />
neavand nici un r Tort firesc cu a sau i, nu trebuiesc<br />
reprezentate prin a sau prin 1.<br />
Odata admis principiul literelor speciale, ne izbim<br />
de dificultatea ca, asemenea litere neexistanl, ele<br />
trebuiesc inventate in stilul literelor uzuale (in speta<br />
latine) ; apoi, odata adoptate, sa ha desenate Cu cea<br />
mai mare amanuntime; apoi gravate, apoi turnate, §i,<br />
numai atunci, intrebuintate in scrisul manual sau cel<br />
tipografic. Dar 0 aceesta dificultate poate fi inläturata,<br />
deoarece avem, in Romania, desenatori, gravori i turnatori<br />
de litere (a caror dibacia e desavar0ta). Le<br />
propun, lor, aceasta problemä 0 se va numi... o comi-<br />
sia care se aleaga cel mai bun dintre desenurile ha%<br />
mise. Gravorul va grava litera aleasa de comisia zi<br />
turnatorul o va turna.<br />
In afara de vocalele a 0 a CO, mai avem in limba<br />
romaneasca vocale scurte, al cdror sunet se aude (in<br />
treacat) in pronuntarea cuvintelor, dar cari, nefiind<br />
sunete intregi, nu pot fi reprezintate prin litere reprezintand<br />
un sunet intreg. Ele dealtrninteri nu formezà<br />
silaba cu sunet intreg. De pilda in cuvintele rea,<br />
grea, avea, se aude (in treacat) sunetul e ; dar sunetul<br />
nu e intreg i nici nu f ormeaza silaba. Tot a.à cu sunetul<br />
i in cuvintele : abia, picior, desinierda, etc ; cu<br />
sunetul 0 in cuvintele : soare, moarci floare, etc.; cu<br />
sunetul u in cuvintele : ziucl, maiu, oud, linfoliu, etc.<br />
Va sa zical sunt patru vocale, din apte, al caror sunet<br />
se aude in treacat. Cum, oare, sa insemnäm, in scrisul<br />
nostru, manual sau tipografic, aceste vocale scurte ?<br />
Eu propun ca ele sa ha mai mici de cat caracterul
116 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
intrebuintat in compunerea vorbei ; de pilda, litere din<br />
corpul 10, cand se intrebuinteaza corpul 12 in cornpunerea<br />
vorbei, i asà mai departe ; pentru a atrage<br />
mai mult atentia cititorului si a umple golul ramas in<br />
compozitiä (d-nii tipografi ma vor pricepe) asemenea<br />
litere s fia subliniate cu o liniuta mica care ar ridica<br />
partea de sus a literei scurte la nivelul celorlalte. Cu<br />
ecest truc", nu ar fi nevoie de a se turnà cele patru<br />
vocale in corpuri speciale, ci numai liniuta de pus sub<br />
ele, lucru lesne i putin costisitor.<br />
Sunt cuvinte cari contin doug litere scurte : i, u,<br />
cum de pilda : lintoliu, geniu, doliu, etc. Bine inteles,<br />
ambele vocale vor trebul scrise la tel in acest soiu de<br />
cuvinte. Dar se va zice Ca aceasta metoda de a scri<br />
mareste sarcina gravorului si mareste, prin urMare, si<br />
costul alfabetului. Eroare. Oare gravorii nu au de sapat<br />
matci pentru 6, qi a a)? In loc de acestea, ar sapa<br />
maid pentru literile speciale; ba chiar in loc de trei<br />
matci (a, a, (i), ei nu ar avea de sapat decat cloud.<br />
Deci, economia de o mated, economia abia micsorata<br />
prin matca liniutii de subscriere, i, prin urmare, economia<br />
de bani.<br />
Vom avea de constatat, pe viitor, si mai mad economii.<br />
III.<br />
Consoanele<br />
Ziceam, in prima parte (Consider* generale), ca<br />
Academia limitase aliabetul romanesc la 22 de litere.<br />
Exact. Punandu-se insa la socoteala, vocalele omise<br />
a, a, si (0, consoana k i celelalte consoane cad trebuiesc<br />
pronuntate altfel in virtutea ediIei subscrise<br />
(s si<br />
t), nu 22 de maid ar avea de sapat gravorul, ci
KHARA K:i511E1<br />
/z/<br />
13ork dulimdimil uefil<br />
ud the /e91lufihM tu-<br />
ovdie dela ua, duncm<br />
ma bile inzar2di<br />
pa> Idnifa /ux deket<br />
0<br />
fildi pighldg 15mpli7i<br />
teJul Iikakhe<br />
6mnu1 Bumne6aii mrinwilor<br />
nOutri a5ndurcitu-s'd<br />
de itaigmile kile, norM<br />
nemnplat, mduratu-cd de<br />
Am 05tre grewiz i 15hescu<br />
ELLY /111Iffa<br />
...
118 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
28 ; adica 6 maid mai mult decal numarul literelor<br />
-alfabetului hotarit de Academia. Academia prin urmare,<br />
reducand alfabetul la 22 de litere, nu a obtinut nici<br />
unul din rezultatele urmarite nici pe acel al adapteirii<br />
nici pe acel al economiii baneei.<br />
Pe la 1914, s'a intemeiat, la Bucure§ti, de cati-va<br />
amatori, sub preOdentia efectiva a A. S. R. Principele<br />
Ferdinand (fostul Rege al Romaniei), Cercul Bibliofil<br />
Roman, cu menire sa tipareasca in editii de lux §i cu<br />
caractere speciale, cele mai vestite scrieri romane#i.<br />
0 idee a mea. Cheltuiala era ma:re. Säpatul atator<br />
matci costa foarte scump §i batranul Petre Carp imi<br />
profetiza ca incercarea mea era näscutä inviabila".<br />
Profetiile lui Petre Carp nerealizandu-se niciodata, pro-<br />
fetia aceasta ma imbärbata in loc sà ma descurajeze<br />
si<br />
imi fu, poate, un imbold hotarator.<br />
Prin Cercul Bibliofil, §i cartile lui, voiam sa introdue<br />
o metoda de scriere de care institutiile Orli sa<br />
fia nevoite sa 'Pub: seama. Nu am izbutit, fiindca razboiul<br />
mondial a zadarnicit activitatea Cercului Bibliofil<br />
Roman.<br />
Pentru stabilirea noului affabet de lux, cerusem ajutorul<br />
d-lui arhitect Cretoiu, aquare list de talent; d-sa<br />
puse la dispozitia mea intreg atelierul sau de desenatori<br />
; nascocisem literele unui alfabet special, §.1 atelierul<br />
d-lui arhitect Cretoiu mi le desena cu cea mai mare<br />
amanuntime. Ba chiar, d-1 arhitect Cretoiu compusese<br />
cu noul alfabet; pagina intaia din Cantarea Romaniei<br />
de N. Balcescu, capodopera pe care voiam s'o tiparesc<br />
cu noul alfabet, D-sa ii reprodusese chiar prin zincografia.<br />
Probabil ca originalul desenului suszis s'a pierdut.<br />
Multe incercari bine pornite a zadarnicit rázboiul<br />
mondial. De asta data, profetia lui Petre Carp se implinise.<br />
Pe atunci incercasem reforma de sus in jos ; acum
Alfabetul Românese 11g,<br />
o incerc de jos in sus ; si... vesnicul profet fara noroa<br />
nu mai este. Totusi, avea-voiu, astazi, mai mult noroc<br />
de cat acum 10 ani ?<br />
Dar sa ne inapoiem la subiectul nostru, Alfabetul<br />
Rornanesc.<br />
A doua consoana c, se citeste in doual feluri : 1) k,<br />
dad e urmata de consoane sau de vocalele a, o, u,.<br />
sau se afla la sfarsit de cuvant ; t, daca e urmata<br />
de vocalele e, i. Care sal fia oare motivarea acestei<br />
insusiri duble a consoanei c ? Nu se vede nici una.<br />
Arbitrarul porunceste i o lume intreaga trebuie<br />
se supunal. Nefericitul copil, scolar in clasa I primara,<br />
intreaba, probabii, pentru ce se pronunta crin, cal,<br />
copil, cutit, mac, iar nu tsrin, tsal, tsopil, tsutit, mats?<br />
De ce sa se zical clue i ce si nu kine i ke. Desi<br />
toate aceste cuvinte se scriu cu aceeasi literà, adicL<br />
cu c ?<br />
Logic.<br />
Dascalul, i ar raspunde<br />
Fleanca : dobitocule<br />
!<br />
sa i<br />
Bietul copil va lama ; dar nu va fi mai dumerit.<br />
Nu zic ca toti dascalii ar raspunde asa de brutal,,<br />
dar te pomenesti ca... s'ar gasi vre-unul. Ceilalti dasdli<br />
ar raspunde, poate, ca aceasta nu e singura absurditate<br />
a scrierii românesti. In adevir, litera g prezinta<br />
aceeasi absurditate aceasti litera se pronunta uneori<br />
g aspru (dud e urmata de vocalele a, o, u, de o consoanä,<br />
sau se afla la sfarsitul unui cuvant, ca, de pilda,<br />
in cuvintele gard, clragoste, gurd, glas, plug, etc. ;<br />
sau g moale (dud e urmatä de vocale e i i, ca in<br />
cuvintele genunche, ginte, etc.).<br />
De oarece intrebarea scolarului ce clasa I primara<br />
e logica, cata sä avem, in alfabetul romanesc, douà<br />
semne diferite pentru a insemna g aspru i g male?'<br />
(C se poate inlocui prin K, dud trebuie s aibal su
120 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
netul aspru). and vom posedA, in alfabet, aceste<br />
semne speciale, intrebarea qcolarului de clasa I primara<br />
nu se va mai pune.<br />
SA ne intelegem bine: nu ma ocup ad de modul<br />
de a pronuntà cuvintele romanesti, ci de semnele necesare<br />
pentru scrierea kr. Asà cum e limba, sa fim<br />
in masura sa o scrim ; deci, sa avem un alfabet inzestrat<br />
cu toate literele necesare : un alfabet adaptat<br />
limbii rornanesti.<br />
Dar, zice-mi-se-va, s'au stabilit reguli speciale :<br />
and litera g cafä sa se pronunte aspru, se scria litera<br />
it infra ea 0 vocalele e §i i (ca, de pilda, in cuvintele :<br />
ghiern, unghie, etc.).<br />
$tiu, zic eu. Cu aceste reguli 0 scrieri arbitrare,<br />
insa, se incarca, fara nici un folos, creerul copii:or ;<br />
iar nedumerirea lor tot nu se dumere0e. Nu ar fi,<br />
oare, mai simplu qi mai practic sa insemnam cu semne<br />
speciale litera g cand trebuie sa fie pronuntata cu<br />
sunetul aspru sau moale ?<br />
Iaca alta matca de sapat ?<br />
Nu. Nu am avea de cat sä intoarcem, cu capul<br />
in jos. litera g, cand cata sa fie pronuntata aspru, de<br />
pilda. Dealtminteri, chiar alfabetul actual ne ofera<br />
aceasta solutie ; literele b, p, d, q, intoarse deandoaselea<br />
devin literele q, cl, p, b.<br />
Dar avem 0 o consoana pentru care trebuie sapata<br />
o matcà speciala, anume consoana *; in locul matcii<br />
acestei consoane, gravorul va sapa matca dupa un<br />
desen special. Problema cata &A fie rezolvata de desenatori,<br />
cum a fost rezolvata, de ei, problema lui 6<br />
0 a (1).<br />
Pastrand, in alfabetul romAnesc, consoanele, latine<br />
(afara de q, t, w, qi x), litere cari se pot inlocui prin<br />
altele : (q prin cv, ca in cuvintele cvadraturd, cvartir,<br />
cvartz, cvestor, cvintus, cvorum, etc.) ; t prin ts, fea
Alfabetul Rominesc 121<br />
in numele Mortsun, sau tz, ca in numele Costache<br />
Negrutzi); x prin: (cs ca in numele Alecsandri, salt<br />
prin doi c, ca in cuvantul acces), sau gz ca in<br />
cuvantul (egzamen) ; w prin doi v ; alfabetul romanesc va<br />
contine 19 consoane i anume : b, c, d, f, g, 11, j, lc,<br />
1, m, n, p, r, t, s, v, S,<br />
g aspru i z.<br />
Adaogand cele sapte vocale (vezi partea II-a), vom<br />
avea, in alfabetul romanesc, 26 de litere cari pot<br />
mamà lämurit cele 26 de sunete ale limbii romanesti.<br />
Asupra pronuntarii corecte a cuvintelor, sa hotäriasca,<br />
de pildh, Academia, prin alegerea celei mai bune sau<br />
celei mai raspandite pronuntari.<br />
Dar, ne cam del:oat-tam de etimologid! obiecteaza<br />
acel cineva plin<br />
de obiectii.<br />
Ne apropiam insa de foneticd, raspund eu. Care<br />
e, oare, mai necesara in pronuntarea unei limbi 7 Ellmologia<br />
sau Fonetica?<br />
Cu alfabetul acesta, vom fi dar in posibilitate sa<br />
scrim thate cuvintele romanesti, fia in proza, Ha in<br />
versuri. Acest alfabet se va putea numi, deci, cu drept<br />
cuvant : Alfabetul National.<br />
Dar, pentru scrierea versurilor, va fi absoluta nevoie<br />
si de anume semne i accente.<br />
Iv.<br />
Accentele<br />
Oricare ar fi alfabetul, nu se poate scri roManeste<br />
fàrä anume accente. Limba romaneasca e tonicd; e<br />
nevoie, prin urmare, ca un accent sa insemneze silaba<br />
intonata. Deci, primul accent indispensabil, ni se pare<br />
accentul tonic, multumita caruia sä stim asupra caret<br />
silabe dintr'un cuvant sal apasam mai mult. Instinctul<br />
Romanilor, (la care se mai adaoga i pilda parinteasca.
122 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
invätämAntul de la qcoald) impune urechii, deci vorbirii,<br />
silaba tonicA sau silabele tonice dintr'un cuvAnt. Ac-<br />
.centele, prin urmare, de cari vorbim, ar inlesni pronuntarea<br />
cuvintelor ; iar §colarul, dacd nici instinctul,<br />
nici pilda pArinteascl nu i-au fost de ajutor, ar prinde<br />
si<br />
ar memord mai bine invdtdturile profesorului con-<br />
f orme cu cartea de citire.<br />
Pentru atAta lucru un accent ? Accentul tonic e<br />
o superfetatid !<br />
Nu. Af-rd de inlesnirea ce aduce in pronuntarea<br />
corectd a cuvintelor, accentul tonic e i un document<br />
nepretuit pentru cercetdtorii viitori ai limbii romAne0i.<br />
Cdte probleme nu raimAn nerezolvate de filologii no§tri<br />
actuali, pentru cd nu au gasit documentul indiscutabil<br />
in accentuarea cuvintelor limbiL Accentul tonic, ar fi<br />
in materid de intonatid, documentul indiscutabiL Se<br />
va puted afirmd, färd eroare, chiar peste o mid de<br />
ani, dacd intonatia unui cuvAnt se va fi schimbat, ca<br />
Românii din veacul XX, accentuau cutare silabd din<br />
cutare cuvAnt, iar nu alta ; cd zicem, de pildA, pepene<br />
iar uu pepene. Astdzi, o asemenea intonare gre0ta ne<br />
lace sd. ridem ; dar cine poate afirmd cd aceastd intomare<br />
nu va fi cea bund peste o mid de ani ?<br />
Doriti o pildd de aceastä schimbare de accent tonic ?<br />
laci una din chiar zilele noastre : eu personal am<br />
apucat timpul cAnd toatä lumea pronuntd Govora; zic<br />
toatd lumea, adicd i cei din Bucure0i i cei din faimoasa<br />
statiä balneard. AstAzi, insd, multi pronuntä<br />
Govora. Pentru care motiv s'a mutat accentul tonic,<br />
nu §tiu ; dar constat cä, dacd nu s'a mutat incd delimitiv,<br />
e pe scale de a se mutd. Filologii sal judece care<br />
din aceste cloud pronuntari e cea build. Dar, pAnd una<br />
alta, dacd ar existd accentul tonic in scrierea de astAzi,<br />
dAnii ar puted afirmd, fArd temere de a gre0, cd aczentul<br />
tonic al cuvantului Govora s'a mutat la ince
Alfabetul Rominesc 123.<br />
putul veacului. XX, depe anti-penultima silaba pe penultitna.<br />
Vedeti dar, stimate interlocutor, ci. accentul<br />
tonic nu ar fi o superfetatia.<br />
Academia, in regulile edictate de ea in aceasta priivinta,<br />
nu admite accentul tonic deal atunci and cade<br />
pe ultima silaba : de pilda la per fectul §i la infinitiuul<br />
verbelor. (Exemplu: a iubi, infinitivul verbului ; el iubi<br />
perfectul verbului). Aceasta regula, Ina., lasa nesolutionata<br />
problema accentudrii substantivelor sau adjectivelor<br />
; apoi, chiar regulile Academiei se izbesc In<br />
speta, de o dificultate formidablla : aceea ca, pe aceiasi<br />
vocald finala, ar trebui puse, cate odata, cloud accente..<br />
Sa precizam. Se poate scri si tipari, de pilda :<br />
a adorer, infinitiv ;<br />
adord, indicativ prezent ;<br />
adoret, imperfect.<br />
Dar, ma i2treb : cum sa scrim sau sa tiparim perfectul<br />
? Dupe logica, ar trebui sä punem, pe vocala<br />
finall a, doua accente. Le punem, daca vrem, in scrierea<br />
cu mana ; dar, in tipografia, nu exist& literä insemnata<br />
astfel. Consecinta : accentul tonic lipseste si<br />
cititorul e nevoit, pentru a accentuà just acest cuvant,<br />
sä tina seaml de sensul frazei, cand cuvantul e intr'o<br />
frazd.<br />
Foarte bine. Dar cand cuvantul e singur ? and<br />
nimic nu indica daca verbul e la indicatiu prezent sau<br />
la perfect ?<br />
Iaca, dar, ca regulile edictate de Academia nu solutioneaza<br />
toate eventualitatile problemei. Solutia fiind<br />
incomplecta, sa e.utam alto..<br />
Treaca, mearga, o accentuare gresita in proza ; dar,<br />
intr'un vars nu merge. Cuvantul aripd, de pildg, se<br />
accentuiaza altfel in Moldova, altfel in Muntenia, Oare<br />
Alecsandri il accentuiaza gresit cand il pune in vers<br />
asa ca accentul tonic sa cada pe a doua silaha (aripa)
124 Din Torsul Zilelor. VoL I<br />
iar nu pe inthia (aripa)? Nu, desigur ; cad . astfel se<br />
accentueaza cuvintul in Moldova. Prin urmare, din<br />
accentuarea unor cuvinte (cum e aripa), cititorul va fi<br />
in masura sa traga concluzia cá lucrarea e datorita<br />
unui moldovean sau unui muntean.<br />
V.<br />
Concluzii<br />
Academia a suprimat apostrofa. Bine a facut ? Eu<br />
unul, cred ca nu. Intrebuintarea apostrofei e indispensabila<br />
in scris; acolo unde, de pilda, in anume cazuri<br />
se suprimd din pronurrtare o vocala.<br />
SA larnurim doarece cuvantul imi, de pilda, ii<br />
pierde, in anume cazuri, prima litera, vocala 1, apos:<br />
trofa arata unde, i-a fost locul. and, de pildä, se<br />
scria hni spune, i 'mi-a spus, tot cuvântul hni e<br />
intrebuirrtat in ambele cazuri, dar sub alta forma ; in<br />
al doilea caz (mi-a spus) cuvantul hni 'si-a pierdut<br />
prima vocala 1-; aceasta trebuie inlocuitä printr'un<br />
semn : iata rolul apostrofei.<br />
.Alta lamurire. Cum trebuie zis : nu o sau n'o?<br />
Arnandoul formele sunt romanesti. Ia proza<br />
putem zice nu 0, dar, adesea, versul ne sileste sa<br />
scrim n'o, pentru ca, altfel, am aye& o silabä mai mult<br />
cleat comporta versul. Cum sa scrim n'o daca' nu am<br />
intrebuirrtà apostrofa ?<br />
Acestea ne duc la intrebuintarea apostrofei la inceputul<br />
unui cuvant si ateodatä, la inceputul unei<br />
fraze, unui vers, unui rand. Dare absurd ar fi acest<br />
mod de a scria ? Daca da, absurda e i limba germana,<br />
care face asà. Absurzi si Goethe si Schiller si<br />
loti poefii germani' cani scriu asà.<br />
.t4 vreà i eu sä fift absurd ca dinsU,
Alfabetul Romfinese 125<br />
Iaca rostul apostrofei. Sa vorbim acum de träsatura<br />
de unire.<br />
Academia a inlocuit apostrofa prin trdsátura de<br />
unire. Bine a facut ? Eu, unul, cred ca. nu. Trasatura<br />
de unire are destinatia ei §i, dacal i s'ar da 0 alta<br />
destinatia, s'ar produce confuzia in intrebuintarea eL<br />
Apoi, daca intrebuintam numai §i numai träsatura<br />
de unire intre cloud vocale, pentru a elidà una dintre<br />
ele, pe care s'o elidäm ? Pe cea dinaintea trasaturei<br />
de unire sau pe cea care urmeaza trasatura de unire ?<br />
Nimic nu ne-o spune.<br />
Ma explic. Daca scrim ne-o sau ne-a (ca in ne-o<br />
ia, ne-a zis), ce oare trebui elidat: e (vocala scurta)<br />
or o qi a? Nici una, fire0e. Daca scriem nu-o sau nu-a<br />
(ca in n'o ia si n'a zis), ce oare trebuie elidat: u or<br />
o si a? Nimic nu ne-o spune ; nimic nu o precizeaza.<br />
Daca, insa, am intrebuinta. apostrofa (in locul literei<br />
u) in loc de träsura de unire, in exemplele de mai sus,<br />
s'ar veded, lamurit, cal vocala u a fost elidata. Prin<br />
urmare, nu s'ar mai puteà produce nici o confuzia.<br />
Trasatura de unire are destinatia ei, care, dupa cum<br />
chiar numele ei aratal, este de a uni doua sau mai<br />
multe cuvinte or mune proprii (ca in calea-valea,<br />
Popescu-Ilfov); iar nu de a elida. vocale.<br />
In rezumat. Alfabetul pe care il preconizez, va contine<br />
toate literele alfabetului actual, minus 4 litere<br />
speciale §.1 de cari nu avem nevoie (q, t, w, y), plus<br />
doua litere notia gravate (ei §i. a) adica un alf abet<br />
cuprinzand doul litere mai putin deCat inainte. Acest<br />
alfabet ar fi, insä, astf el intocmit, incat toate sunetele<br />
limbii româneti sa poata fi lamurit scrise prin el.<br />
Alfabetul pe care il preconizez va puteà fi numit, prin<br />
urmare, Alfabetul Rornânesc.<br />
Alfabetul acesta, având doua litere mai putin, chelluiala<br />
gravatului, turnatului, etc., va fi mai mica.
126 Din Torsul zilelor. Vol. I<br />
Alfabetului meu 'i s'a obiectat ca.' literele noue vor<br />
turburà obiceiul cititorului; si cal, deci, trebuie mentinut<br />
alfabetul cu care cititorul e obisnuit.<br />
Acest argument, m'arturisesc, nu are, pentru mine,<br />
nici o valoare; calci, dacl s'ar sine seamai de asemenea<br />
argument, ar trebui, si astazi, s5..se scrie cu litere<br />
chirilice, iar nu cu latine, pentru a nu turburà obiceiul<br />
cititorului. Dar, persoana care a produs acest<br />
argument, 'mi-e prea simpatica pentru ca sa nu stau de<br />
vorba cu ea. In adevair, räspund eu, alfabetul meu<br />
turburà obicelul cititorului de astäzi; dar, oare, turburà-va<br />
el obiceiurile cititorilor de medne?<br />
PArintii, cu vremurile si obiceiurile, dispar; iar copiii<br />
lor apued dte vremuri si alte obiceiuri.<br />
Trece vremea, trece... $i toate se schimbä la fatà.
Alfabetul Rorninesc 127
128<br />
CO<br />
CI<br />
v.<br />
Din Torsul Zilelor. VoL I
CT,<br />
CI<br />
A lfabetul Rominesc 129<br />
F ,4,wrfi<br />
r*IaLE--spe.getill<br />
IN 44b. 1<br />
130 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
A B C D<br />
AEChEEGI-11J1116<br />
OPSMILJUAciellILLIA<br />
iikot,s0,0**?k1iiuuo_nii6123145618<br />
t\i[esulAba E.hlan Ca:r Roar.<br />
Paq..<br />
AECLUGHI]H<br />
LITINOPERSTU<br />
UMLIW1
Alfabetul Rominesc 131<br />
dbcderghijklm<br />
nopErstukmmu-<br />
w<br />
EneFORIM<br />
ISIOPFETUW-<br />
&ILO
132 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
dLede(yAly<br />
lamopA7f/<br />
uum-71111
V i s<br />
A'nserat. Is4i-e dulce jetul. Visand, lampa 'mi-o aprind<br />
Si-ascult noaptea cum se 'ntinde, cerul row cucerind.<br />
Dormitez... Pe and se 'nalta zborul visurilor line,<br />
0 vedenig mgreatg, inger cu priviri senine,<br />
Dulce icoana far' de care Cer ai lume mi's pustii,<br />
Se ridicg 'n cercul lampii de sub vrafuri de hartii.<br />
Dansa zice (de departe, vocea'i grava cuvanteaza):<br />
Fatul meu, nu te da prada visului ce 'ncgtuaeaza<br />
Cugetul ca pe-o albina firul de paiengenia ;<br />
Visul, momitor, infaag, firu'l tese pe furis :<br />
Iar cand sa'ai intindi iaraai aripa, ai gand ai-albina.<br />
Tad cg, chiar de-ar rupe panza, rupat'i aripa diving,<br />
Tu dar, zmulge-te visarii cu-o clipita mai curand;<br />
Frange mreaja de amortire, ochiu cu ochiu ai rand cu rand ;<br />
Sufletului tau dal zborul catre vremile trecute,<br />
Du'l sa ia, din letopiset, olmul datinei pierdute,<br />
Da'i sa vada, pe moaig, fuga timpilor brumosi,<br />
Dg'i, zmerit, sa 'ngenuncheze pe morminte de stramoai,<br />
Fg, la vocea'i, sa raspundg deateptatele morminte<br />
Si de falnica lor viata, mortii WO aduca-aminte.<br />
and apoi, din veacuri duse, voci inalte-or fi rgspuns,<br />
and, in negurile vremii, pas cu pas, vei fi patruns,<br />
Cand, in pizma linguairii ai-a urzelii de tacere,<br />
Vei fi dobandit dovada (ce vre-un stramt la minte-ar cere) ;<br />
Ca istoria romfing n'a 'nceput de-alaltaieri;<br />
Ca, de-a fost opinica 'n tara, totuai, fost-au ai boieri<br />
Ce-au atiut de moarte neamul timp de veacuri sal fereasca;<br />
,,C'a ramas o vorba 'n limba : vitejia boiereascg,<br />
Ca cei vechi iubiau poporul mai mult poate de cat noi,<br />
C'au fost oameni mari la cfirmi ai 'nainte Erei Noi:<br />
In sffirait, cand, plin de colbul ce fac cronici rasfoite,<br />
,,Vei fi sgturat de faima amintirileli uimite,<br />
Fiule, deschide usa generosului tau duh<br />
,,Sa se 'nalte, sá se acalde in lumina din vázduh,
134 Din Torsul Zile lor. Vol. I<br />
,,Peste munti si peste codri, la-ale vulturilor neamuri<br />
Ce de-o mia de ani veghiaza pe-ale tarii noastre flamuri;<br />
Sal intrebe (pe ce codri, cele pajure, cei munti)<br />
Ziva Idea zi sau cea de atuncea a vazut mai multe frunti ?<br />
,,Ce-or raspunde timpul, codrii, muntii pajurea ,. stii bine.<br />
,,Chipu, cei de caH e vorba, stiii si clansii, stiii ca tine...<br />
Dar ar vrea s'o stià numai ei. De-aceeia, 'n veci rAcnesc<br />
Din puteri, ca, fail dansii, s'a dus neamul romanesc.<br />
Ca, de nu veniau sa puna carul statului la cale,<br />
Statul, carul, boii, tare, tot se pravalia la vale.<br />
Iar pe cand ne tin de vorba, pe la spate-un clascalus<br />
C'un mic roade (pergamente) pun Istoriii edit's.<br />
Totus, toatA lumea stil larnurit, she' dar tace;<br />
$i de s'o mira, de-o zice ca nu stià, sa. preface.<br />
Lumea, vezi, se 'mparte 'n cloud: cei ce n'aud, cei ce tac:<br />
Va s'alegi din dota una, daca vrei sal fii pe plac.<br />
Multi se ploconesc si afla slujbe, ranguri, procopsealA<br />
$i de cei ce se tin mandrii zic: i-am pus la oropseala...<br />
Unde misuna 'n Wane', de multime coplesiti,<br />
Cred cA cei ce au vazduhul si's putini, is oprositi.<br />
Duh al neamului ce stià dulcea vorba dor, ce sunA<br />
Din pojghita de mesteacan doina, cantec batranesc,<br />
Ce pricepe si ce simte ce e datina strabuna,<br />
Pavaza si calauza sufletului rominesc;<br />
Duh al lanurilor coapte, duh al holdelor de aur,<br />
Dull al vesnicului freamAt de sub Pind, de sub Carpat4<br />
Duh al basmelor cu Zane, scorpii, sange de balaur,<br />
Feti frumosi urziti din leagan pentru fete de-Imparati;<br />
Duh al zilei cea de maine, duh al vremilor apuse,<br />
Tu, ce-ai fost suflarii noastre singurul mantuitor,<br />
Tu, ce induiosezi privirea cercetand prin cele duse<br />
,,$i sageata pui in ochiul ce s'avanta in viitor,<br />
Tu, imbold la traerete, iar la varsta chezasia,<br />
Mandru duh dat omenirii de Dumnezeescul Cer,<br />
Duh slava, intoarce fuga vremii care obarsia,<br />
Si zi: Cum a fost Romanul din palmas panti 'n boieri?<br />
Astazi s'a lacut bancnota vechia ininla de aur.<br />
Timpule, ce generatii otelit'ai, bune faur,<br />
Cate din stAparai nostri, cate ne-ai topi perechi,<br />
Ca sa torni (in trup si suflet) un boier, tin boier vechiu.<br />
Gole§ti, 189S.
LIMBA ROMANEASCA.<br />
Limba Româneasca a fost formatä, acü vre-o dottä<br />
mil de ani, din limba latinä populará (vorbitä de legiunile<br />
romane) i altoitä pe idiomele autohtone. Legiunile<br />
Romane (Leg. I Italica, Leg. IV Gallica, Leg. VI Asiatica,<br />
etc.) au tinut garnizoana pe malul westnic al Pontelui<br />
Euxin (iara Getilor), pe tärmurile drept i stang,<br />
ale Danubiului (Dacia Comata), ba chiar la nordul Carpatilor,<br />
in actual i Transilvanid.<br />
Popoarele cucerite de Romani 0 mai tOrziu, popoarele<br />
imigrante", au dat limbii populare latine, adoptate<br />
de ele, morfologia lor propria 0 au conservat, din<br />
idiomele lor, caleva cuvinte cari s'au ineadäcinat in<br />
limba româneascä. De pildà: doind, cioban (cuvinte de<br />
origind dacica), da, plug, (cuvinte de origina slavonä), etc.<br />
Numai clasele de jos vorbind, insg, românete, calci<br />
clasele de sus vorbiau limbile guvernantilor (ba Romani,<br />
ba Slavi, ba Maghiari, ba Turci, ba Greci), e<br />
natural ca limba româneascal sá fi rämas cam sairacg,<br />
lipsita de gramatica §tiintifica i condusä numai de un<br />
fel de morfologia instinctivä. Savantii noOri contimporani<br />
au de lucru ca sä repare aga§e adâncite, timp de<br />
doual mii de ani, pe drumul gloduros urmat de biata<br />
limbA româneascl.<br />
Sal facem ochii math'.
136 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
Prepozitia P E<br />
In limbile moderne, declinarea tinde sa dispara. In<br />
limbile moarte (latina, eling, etc.) toate cuvintele, afar&<br />
de verbe, se declinau, afectand, in silaba lor din coada,<br />
anume forme pentru a precith cazul (nominativ, vocativ,<br />
genetiv, etc.), nurndrul (singular sau plural) i genul<br />
(masculin sau femenin). In limba romaneasca, numai<br />
subtantivele, adjectivele i unele pronume se mai<br />
declina ; aceasta chiar numai la cazul genetio<br />
(lath), ap cd putem zice cà nici ele nu se mai de-<br />
&in& Articolul, aruncat, in limba romaneasca, la star-<br />
Otul cuvintelor i facand parte din ele, se declina in<br />
locul bor. Faptul e mai batator la ochiu in cuvintele de<br />
gen masculin (omu/ omu/ui, etc,).<br />
Foarte frumos! Dar and substantivul nu e urmat<br />
de articol (ca, de pilda, la acuzatiu si la ablativ), prin<br />
ce, oare, sä deosebim unul de altul, aceste cazuri?<br />
Gramatica raspunde Prin faptul ca acuzativul e<br />
precedat de prepozitia pe.<br />
Perfect! Dar prepozitia pe, indicand acuzativul,<br />
nu se intrebuinteaza, in romaneste, decal- dinaintea<br />
numelor proprii. La numele comune, cum, oare, se indica<br />
acuzativul ? Romanqte se zice: Am intalnit pe<br />
Gheorghe. Dar nu se zice : Am intalnit pe un om.<br />
Stransa cu up, gramatica face istoricul prepozitii<br />
pe. Ea se arata foarte savanta, dar nu explicä nimic<br />
§i nu stabi1e0e nici-o regula pentru intrebuintarea<br />
prepozitii pe. In definitiv, o incurca.<br />
Latinescul super, spune gramatica, e obarsia prepozitii<br />
pre din limba bisericeasca; bisericescul pre e<br />
obagia prepozitii pe din limba uzualà. Verbele active<br />
(cerand acuzativul), prepozitia pe trebue sä precede<br />
toate substantivele regisate de asemenea verbe. De pild&<br />
iubesc pe mama. Am intalnit pe Gheorghe.<br />
si
Limba Româneascal 137<br />
De minune! Dar subtantivul mama e un nume<br />
comun, pe cand Gheorghe e un nume propriu. Oare,<br />
propozitia pe sa se poata intrebuintà, indiferent, d'inaintea<br />
numelor comune i num?lor proprii? Se poate<br />
zice de pilda: Am tramis pe servitor sanai cumpere<br />
pe o tigara?" Verbele a trimite 0 a cwnpara sunt verbe<br />
active (cerand prin urmare, acuzativul) iar substantivele<br />
servitor 0 tigard sunt substantive comune ca i substantivul<br />
mama.<br />
Gramatica nu prea stià cum sa iasa din incurcatura,<br />
când cinevà striga deodata:<br />
Substantivul mama insemneaza o persoana pe cand<br />
substantivul tigara insemneaza un obiect. Nu e tot aia.<br />
Tronc!... Nu e tot aia, evident. Dar un servitor<br />
nu e, oare, o persoana, ca si mama?<br />
Cineva-ul da din maini, dar...<br />
tace din gura.<br />
Poporul (vreau sä zic românul incult) & gasit un<br />
tertip (elegant dar tot tertip e) ca s nu intrebuinteze<br />
alandala prepozitia pe. El pune articolul la substantivele<br />
comune dar le preceda cu pronumele posesiv, inat<br />
el zice: hni iubesc mama... Mi-am trimis servitorul...<br />
Mi-am trait traiul... etc.<br />
Tertip elegant, dar tot tertip.<br />
El nu intrebuinteaza prepozitia pe decAt d'inaintea<br />
numelui propriu, pronumelui personal, pronumelui demonstrativ,<br />
pronumelui relativ, pronumelui nedefinit,<br />
adjectivului numeral si numelui comun precedând un<br />
nume propriu, sau alt nume comun. (De pilda: Pe<br />
Gheoghe... Pe el... Pe acesta... Pe cine... Pe nimeni,..<br />
Pe intaiul... Pe domnul...). Sunt i exceptii der,- exceptiile<br />
confirma regula.<br />
Pronumele posesive, SAU, SA, LUI, EI.<br />
Nici-o regula nu precizeaza deosebirea ce trebue
138 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
facuta intre pronumele posesive seta, sa i pronumele<br />
posesive lui, ei. Intelesul e acelas sub doua forme diferite.<br />
and, oare, se cade sa intrebuintam intaia forma<br />
(seiu, sa) i cand a doua forma (lui, el) ? Intelesul<br />
fiind acelas, se poate, oare, intrebuinta indiferent o<br />
forma sau alta? Oare, se poate zice corect si asa.<br />
asa?<br />
Eu, unut, cred ca nu se poate zice i asa. i asa.<br />
Sa luam o pilda ; cum e mai corect a zice: Rometnului<br />
ii e dragd tara sa", sau Romemului ii e dragd tara<br />
lui?" Eu cred ca se cade sa zicem: Romanului Ii e<br />
draga tara sa.<br />
Ca sa. stabilim temeiul parerii mete, sä precedam cu<br />
putintica metoda: mai intai, sä cautam care e, in limba<br />
romaneasca, origina acestor dou'd forme ale pronumelui<br />
posesif ? Indata gasim ca. formele acestea existau<br />
in limba latina suus, sua i illius, illia. Acestea nu<br />
sunt decal gmetivul pronumelui personal ille, illa,<br />
ceeace transforma un simplu pronume personal in pronume<br />
posesif.<br />
Sa mergem mai departe cu investigatiile noastre etimologice.<br />
In limba din care se trage limba romaneasca<br />
(vorbesc de limba latinä) se poate, oare, intrebuinta,<br />
indiferent, prima forma (suus, sua) sau a doua forma<br />
(illius, illia)? Gramatica latina raspunde categoric: nu<br />
se poate. Dansa, sprijinindu-se pe numeroase exemple,<br />
edicteaza regula urmátoare (pe cat 'mi aduc aminte *):<br />
Cdnd pronumele posesif se raportd la subiectul<br />
verbului, trebue intrebuintatd forma suus, sua; in cazul<br />
contrariu, adicd atunci cemd pronumele posesif nu se<br />
raportd la sdbiectul verbulut, trebue intrebuintatei forma<br />
illius,<br />
illia.<br />
*) SA nu se uite cl d. <strong>Davila</strong> e nevoit, din cauza infirmitAtii<br />
care, de aproape 12 ani, ii inchide in casA sa'si dicteze lucrArile ei<br />
si citeze din memoria. (Nota editorului).
Limba Romineascal 139<br />
Va sä zica, in limba latina (de unde se trage limba<br />
româneasca) exista o regula gramaticala categorica<br />
pentru intrebuintarea celor dou'd forme ale pronumelui<br />
posesif. Noi, Romanii, am mentinut in limba româneasca,<br />
cele doua fome ale pronumeluil posesif, dar nu am<br />
mentinut regula gramaticala respeciiva. Ce lesne ne-ar<br />
fi fost, insa, mentinand-o i pe ea, sal stim in ce anume<br />
cazuri sä intrebuintam cele doua forme (sdu, sa<br />
lui, ei).<br />
Gramatica Latina dal doua exemple tipice.<br />
1) Traian, invingdnd pe Decebal, arse Sarmizegetuza,<br />
capitala lui. In acest caz pronumele posesif raportandu-se<br />
la Decebal (regimul iar nu subiectul verbului)<br />
se cade a se intrebuinta form t a doua au!, qillius.<br />
Dacal s'ar fi intrebuiMat forma intalia a pronumelui<br />
posesif (sa, ,,suanz,), s'ar fi intales c. Traian arsese<br />
capitala sa propia, adica Roma!<br />
2) Cesar, termindnd rdzboiul gallic, intrd triwnfdtor<br />
la Roina. El luase cu asalt Alesia, redusese in sclavid<br />
pe Vercingetorix, cu toatd familia lui, $1 legd invinsul<br />
de carul säu triumfal. In acest c..z pronumele posesif,<br />
din prima parte a frazei, raportându-se la regimul<br />
verbului (adica Vercingetorix) iar nu la subiectul vexbu:ui<br />
(adica Cesar), se impune intrebuiatarea formei a<br />
doua a pronume'ui posesif, villius.); pe cand in<br />
a doua parte a frazei, pronumele posesif raportandu-se<br />
la subiectul verbului (adia Cesar) iar nu la regimul<br />
lui (adioS Vercingetorix), se impun intrebuintarea formei<br />
inthia a pronumelui posesif (sdu, qsuus4 Dacal ar fi<br />
pronumele posesive intrebuintate de-andoaselea, s'ar<br />
intelege cal Cesar s'i-a redus in sclavia propria sa familia<br />
si<br />
, la Roma, a legat, pe Vercingetorix, de<br />
carul triumfal al lui Vercingetorix.<br />
Alandala<br />
De unde a luat gramatica latinä aceste doua exemple,<br />
nu stiu. Dar, sa marturisim cä le-a ales bine.
140 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
Cum, oare, explici d-ta, imi obiecteazä vesnicuI<br />
meu contradictor, ca, poporul zice md-sa, tat-sdu<br />
(contraciiä popularal a cuvintelor mamd-sa, tatdrsdu),<br />
in cazul ca.nd, dupg regula gramaticara latineascal, ar<br />
trebui mama lui sau ei, tatál lui sau et?<br />
Cum explic? Foarte simplu, Pentru a nu'si mai<br />
bate capul cu aplicarea unei reguli gramaticale delicate,<br />
poporul intrebuinteaza, incorect, in amândoud cazurile,<br />
forma inthia a pronumelui posesif (seiu, sa).<br />
De se cade, de nu se cade, poporul intrebuiateath<br />
prima formä a pronumelui posesif (seiu, sa). In vorbire,<br />
treaca mearga: dar in scriere, nu mai merge. Trebue sa<br />
scrim corect.<br />
Cel putin, asà cred eu.<br />
FORMAREA GENETIVULUI SINGULAR.<br />
ObservAm cg, in limba româneascg, formarea genetivului<br />
e alta la substantivele masculine, (si, prin urmare,<br />
la adiectivele urmand genul substantivelor) i alta la<br />
substantivele femenine. Nu ne vom ocupd de formarea<br />
genetivului singular la substantivele masculine, fiinded<br />
ea depinde de articol si ea' nu stim Inca dad articolul<br />
e /du sau /u, deoarece ACADEMIA ROMANA a<br />
decretat suprimarea lui ü (u- scurt).<br />
Pentru formarea genetivului singular la substantivele<br />
feminine (si, prin urmare, la adjectivele urmand genul<br />
substantivelor feminine la care se raporta) constatärn<br />
oh' el se formeazd prin addogarea unui i la nominativul<br />
plural.<br />
Sä luam cuvântul mama face, la nominativ<br />
plural, mame si, la genetiv singular, mamei; cuvântul<br />
fatä face, la nominativ plural, fete si la genetiv singular<br />
fete/. Cuvântul tará face, la nominativ plural. tari si<br />
la genetiv singular tarii<br />
Asa dar gresit scriu unii teirei<br />
Caetera dilabuntar" (Nota editoralui).
TRISILABICE DACTILE<br />
D-lui N. Hiott<br />
pe care il rog sà primeasca ded.catia<br />
acestui spanac.<br />
Eram, in 1906, la terasa de la Capp, la o masa cu<br />
d. N. Hiott, care urmase o cura la Govora. Alaituri<br />
de noi, la o alibi masa, era, un domn venerabil, o ruda<br />
departata a mea, dl. general Budisteanu. Eu pronuntam<br />
Govora, cu accentul pe antipenultima (adica in<br />
speta, pe intaia silaba) ; dl. Hiott zicea Govora, cu<br />
accentul pe penultima (adica, in speta pe a doua silaba)<br />
si<br />
imi explica cum cä invatatorul de la Govora accen-<br />
tua ca d-sa iar nu ca mine.<br />
Ii lamurii d-lui Hiott cä invatatorul nu avea dreptate<br />
si ca accentua gresit, pentru ca, probabil, sà fia pe<br />
placul fetelor bucurestene. Logica era s'a" se accentueze<br />
ca mine, deoarece cuvantul Govora e de provenienta<br />
slavond §i un dactil, adica compus din trei silabe, din<br />
care prima accentuata iar celelalte doua neaccentuate.<br />
Nu cunwa vrei sà ne invefi romdneste, corcitule!<br />
striga ruda mea departata, generalul Budisteanu.<br />
Iaca rostul acestui spanac, in care toate dactilele<br />
sunt accentuate gresit.<br />
Frunza verde de negara<br />
A iesit Artag in tara<br />
Poarta palos, nu omoara,<br />
Dar te face de ocara
42 Din Torsul Zile lor. Vol. I<br />
$i te ia la räfuialä<br />
$i te d la tArbAcealà!<br />
(Vai de biata socotealA).<br />
aci la toate se pricepe<br />
$i nu ia cartofi drept cepe<br />
Nici cai-abur, zAu, drept iepe<br />
FrunzA verde de mArar,<br />
Ii facura vel-spAtar,<br />
C. deosebia, frumos,<br />
Teiul alb de abanos,<br />
Ba si paltinul de fag,<br />
Ba i pusca de ciomagl<br />
Frunzai verde pAtrunjel,<br />
Toate ce le stia el;<br />
De nu toate, pal, incalte,<br />
Unele i celAlalte.<br />
Frunza verde papadia,<br />
$i deoarece mai stia<br />
Mu lte legi de prozodia,<br />
$i ceva morfologiá,<br />
$i ce e accentul tonic,<br />
and e eu sau cacofonic,<br />
$i cA'n limba romaneascA,<br />
(Limba noastra stramoseasca,<br />
Iar nu limba frantuzeascA,<br />
Astfel sustinea fierbinte)<br />
Nu sunt i n'au fost cuvinte<br />
TRISILABICE DACTILE ;<br />
Ca nevrednic e de zile<br />
1<br />
Generalul Budisteanu afirmase ca arma Manlicher, calibrul 6 m/rn,<br />
data armatei noastre de generalul Iacob Lahovary, era un ciomag.<br />
Razboiul mondial a infirmat aceastd parere.
Trisilabice Dactile. Basmul fliä rost 143<br />
Cine nu accentueazä<br />
In alà fel ca sä caza<br />
Pe penultima accentul.<br />
Prindeti, deci, poeti, momentul,<br />
Pe-acest ostd§esc odor,<br />
Fost spätar, fost senator,<br />
Ba chiar fost ambasador,*)<br />
SA v'il faceti pr9fesor;<br />
$i sal scriti, de-aci 'nainte,<br />
Dupg regulile sfinte<br />
Edictate de-a sa minte.<br />
Fruniá verde de urzicä,<br />
0 poete, färä fried,<br />
De-acum, jaf in gramaticl<br />
Alandala in logica<br />
Talmeg-balme§ in tonia<br />
Ca§caval in buzunar,<br />
Lapte acru'n galimar.<br />
Fost-a, mare, când a lost..<br />
Fost-a basmul färä rost;<br />
Basmul meu sá se depene,<br />
PAn'ce va veni mo§ Iene<br />
Sä ne cate pe la gene.<br />
BASMUL FARA ROST<br />
Eh, pe când domneau piticii<br />
$i se potcoveau puricii,<br />
Intr'o zi, §edeam la dna,<br />
Cum se §ade din datind ;<br />
1 Generalul Budisteanu fusese trámis la Madrid, ambasador al<br />
României, la incoronarea Regelui Alfons XIII.
144 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
Mancam ciorbg de mazare,<br />
$'apoi lapte de pasare,<br />
S'apoi miere de fagure,<br />
S'apoi poame, prune, mure,<br />
Cu si fail de sambure,<br />
S'apoi struguri dulci din visa<br />
De pe deal de la Bistrita,<br />
Sau Grivita sau Gherghita ;<br />
Dar, nedandu'mi drumul gurii,<br />
Am pgstrat frumos samburii<br />
Si 'i am strâns intr'o banitä<br />
Ca sg'i semen, sg f ac vita.,<br />
Tot dincoace de granita.<br />
Dar aceastg bung cing<br />
(Care s'astdzi ma sdruncing)<br />
Inceputa cu mazfire<br />
Si sfarsità cu zarzare,<br />
Singur n'o mancam eu, mare ;<br />
Ci cu-o tangrä virging<br />
Cgtgtoare de pricing,<br />
Cum e zana din pading.<br />
Mandrel mele-ii zicea Sora<br />
Si venia de la Govora,<br />
Sau Gladova sau Rahova,<br />
Sau, mai stii? de pe Prahova.<br />
Era fatg. de 'mparat,<br />
Ba chiar de 'mpgrat curat,<br />
Care, dupg. Cate stiii,<br />
Avea si ceva geniu,<br />
A'mpgratului Papure<br />
Ce-o pierduse 'ntr'o pgdure.<br />
Dar sä vezi ce pgfanig .<br />
(Cruce, Dumnezeu, danig I )<br />
Pe cand stam si 'mi-o priveam,<br />
Mandra de 'mi-o desmierdam,
Basmul fara: rost 145<br />
Buzisoarele'i gemene<br />
Ca cireasa de rumene,<br />
Sprincenutel'e'i gemene<br />
Negre corb ca doua pene,<br />
Tatasoarele'i gemene<br />
Taxi ca coaja de pepene,<br />
Ltd, mgre,- sane in cas<br />
$i 'mi-o ia chiar de la masa<br />
Zmeu, cu spanga si flamurà<br />
Zmeu, cu ochii de zmeura,<br />
Zmeu, calare pe-o ramurd,<br />
Peste za purtand platose<br />
$i incins cu trei palose.<br />
(C'apucase din albia<br />
Sa 'nvai teasca. din sabia l)<br />
Vai I nemernica copila<br />
Ma traidase fara mila,<br />
Dar, de cati, dupg pravilä,<br />
Caci ea nu'si afla 'n inima,<br />
Pentru mine, decal stima<br />
Iara nici de cum patima.<br />
Deci, lipsit de iluzia,<br />
Din canepa cenusia<br />
Impletit-am o funia<br />
(Cuvenita mea pensia<br />
Pentru sarbada functia<br />
De-ucenic la poezia)<br />
$'am legat-o sa ma Oa,<br />
De o craca de salcia.<br />
Dar cand fu ami dau de hac,<br />
Ce s'aud? Glas de gandac,<br />
Glas care'mi vent de leac ;<br />
Caci gandacul zbarnaia<br />
$i din clont asa zicea :<br />
Cin'se speinzurd de gdt<br />
10
146 Din Torsul Zile lot% Vol. I<br />
Scoate limba, si 'i ureit.<br />
Rumegand acest cuvant,<br />
M'am gandit, Ca, pe Omani,<br />
Se tot \Tad destui copii<br />
Scotand limba ... §i ca's vii ;<br />
Deci ca nu e nici un zor,<br />
Limba ca s'o scot, sa mon .<br />
V'o scot dar i dau cu sic!<br />
Cui n'a priceput nimic ...<br />
$i, incalicai pe-o ea,<br />
$i v'o povestii a§a. .<br />
$i, cui casca, peste tura<br />
0 sa'i dau cu o lingura.<br />
Frunza verde postarnac,<br />
Am compus acest spanac<br />
Ca sa dau un bobarnac<br />
Unuia, cui nu's pe plac.<br />
,<br />
1906.
ANECDOTE<br />
Monoclul<br />
Dejunul dela Pascani<br />
Presbit<br />
Harta Daciei<br />
Mijloc mnemonic<br />
Cicoarea<br />
Baraca<br />
Un studiu critic<br />
Mignon<br />
Bogat<br />
Jichi<br />
Straformat<br />
Punctual<br />
Citta<br />
0 minune<br />
Repausul dominical<br />
Logodna<br />
Regele Carol .si dictionarul Dame<br />
Abatel.e Ducis<br />
Costumul de catifea cerulia<br />
Regina Elisabeta si republica<br />
Zmeul.<br />
Avocat sau Ministru<br />
0 recunostere<br />
0 lacrimal<br />
Ciorapii<br />
Finchi io n'ai cerut
148 Din Torsul Zile lor. Vol. I<br />
Ai toata vremea<br />
Coco Rosetti<br />
Un document<br />
De ce 'mi o fi placand ceapa<br />
Gagata<br />
Un cuvânt Istoric<br />
Nebunilor le trebuesc argumente de nebun<br />
Statul Major<br />
Gagata i Geamgiul<br />
Iancu Geambasul<br />
Paiata<br />
Pe englezeste<br />
Dumneata vita, Dumneata pore.<br />
Bughea<br />
Ahmed<br />
MONOCLUL<br />
Purtam monoclu. Nu de furlandiseald, ci, pentruca<br />
eram atins, la ochiul drept, de un presbitism acut.<br />
Presbitismul e inaptitudinea ochiului de a veded de<br />
aproape. Presbitismul e, deci, leziunea optica contrarie<br />
miopiei, in care leziune optica, ochiul vede numai<br />
de aproape. Sa mi se ierte pedantismul acestor explicatii<br />
; le fac numai pentruca ele sunt necesare priceperii<br />
acestei anecdote, si pentruca am cunoscut multe<br />
persoane cari nu stiau deosebi, una de alta, aceste<br />
doua insuficiente optice (miopia si presbitismul),<br />
Reginei Elisabeta ii placed sal'i citesc din autori<br />
francezi. Veneam cu volumul meu, tipdrit mare 0,<br />
multumita monoclului meu de presbit, (nevoie reala)<br />
puteam citi cu inlesnire. Regina posecla o foarta<br />
frumoasa editia a zisilor autori, tiparita, in* in elzevir<br />
mic, deci, foarte putin citeata pentru mine. Intr'o<br />
zi, imi intinse unul din acele volume zicându'mi:
Monoclul. Dejunul dela Pa§cani 149<br />
CiteOe'mi din acesta.<br />
Deschisei cartea i ramasei cam tampit. Degeaba o<br />
departam (mi§care caracteristica a presbitului) tot<br />
nu puteam s valid lamurit literele. D-na Zoe Bengescu,<br />
dama de onoare, ruda cu mine, mioapä de nu'0 yedea<br />
varful nasului i care imi urmärea mi§carile printr'un<br />
face a main" cu sticle fenomenal de tari, striga<br />
la mine ;<br />
S'au prapadit ochii, Alexandre.<br />
Iar Regina, care imi urmarea i Dansa m4cari1e, ii<br />
replica, zambind<br />
Nu, Juco, Ochii, sunt Inca buni ; dar bratul e<br />
prea scurt.<br />
DEJU UL DE LA PA$CAN1<br />
E vorba de Pwanii din Ilfov, splendida mo0e unde<br />
Constantin Blaremberg creqteà primii cai de pur sange<br />
(englezesc) introdu0 sau nascuti in Romania. Fosta<br />
proprietate a GhiculeOilor (dacal nu ma in§el)<br />
cri<br />
clädisera acolo, in mijlocul padurii, un palat maret,<br />
ajunsese, prin zestre, proprietatea lui Nicu Filipescu.<br />
Era pe vremea cand partidul conservator, condus<br />
de Lascar Catargiu, avand, in capul säu, oameni ca<br />
Ion, Alexandru, Iacob Lahovary, Gh. Manu, etc., vedea<br />
o fractiune a sa fäcand o sciziune care proclama ef<br />
pe Petrache Carp. Aceasta. fractiune, zisä a junimi0ilor<br />
cuprindea fortele conservatoare moldovene$ti i cati-va<br />
munteni. Fruntaqii conservatori ai lui Lascar Catargiu<br />
faceau toate sfortarile pentru a intregi la loc partidul<br />
conservator scindat 0 a indulci relatiunile politice intre<br />
Carp i Alecu Lahovary, oameni superiori, amandoui.<br />
In scop de a inlesni asemenea relatiuni, Nicu Filipescu,<br />
fondatorul ziarului Epoca (la care eram i eu<br />
redactor dis de la fondare) organiza, la Pa§cani, un
150 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
dejun la care luara parte urmatorii opt oaspeti : Petre<br />
Carp, Alexandru Lahovary, C. C. Anion, Alexan-<br />
4:fru I. Ghica, Costica Hiott (actualul ministru al Pala-<br />
-tului), Alecu A. Bals, Capitan A. Blaremberg i cu<br />
mine. Cu al amfitronului, se faceau, la masa, noua<br />
tacamuri.<br />
Porniram, din Bucuresti, pe la 10 jurnatate dimineata,<br />
de la EPOCA, instalata in parterul caselor lui<br />
Nicolae Blaremberg, Str. Episcopiei, (acolo unde e<br />
acum Athenee Palace) cu breakul" printesei_ Trubetzkoi,<br />
(inhämat in patru inainta0).<br />
Eream, daca imi aduc bine aminte, astfel instalati :<br />
conul Petrache, conul Alecu, C. C. Anion i Nicu Filipescu<br />
in cupeul din mijlocul breakului cu cosurile<br />
lasate ; C. Hiott, A. Ghica i A. Bals pe scaunul din<br />
dos, foarte larg i foarte comod ; iar A. Blaremberd gi.<br />
cu mine, pe caprd, de asemenea larga i comoda, langa<br />
-vizitiu.<br />
Pe la 11 jumatate (Pascanii stint, mi se pare, la<br />
vre-o 12 Km. de Bucuresti) sosiram la destinatia, aducand<br />
cu noi eleme teIe dejunului (aperitive, ouä, malaiu<br />
pentru mamaligutal, muschiu fript, placinta, peajituri,<br />
vin, sifoane, sampania, etc.), de oarece palatul nu era<br />
-nici locuit, nici aprovizonat.<br />
Capitanul Blarembreg pretindea ca e mester in f abricarea<br />
mamaIiguii, iar conul Alecu in a jumarilor.<br />
Noi, ceilaIi, puseram masa; conul Petrake se tolänea<br />
intr'un fotoliu ; iar Nicu Eilipescu deschidea la camere,<br />
la pivnite si la dulapuri, alergand de la until la altul<br />
P<br />
dandu-ne ce ne trebuia, ba rulrie de mas5, ba<br />
farfurii, ba pahare, i tacamuri, ba lemne pentru bu-<br />
&Wig, etc. : dansul punea sticlele la ghiata, etc..., si<br />
asa mai incolo.<br />
Pe la nämiaz', toate fura gata. Ne puseram la masa<br />
4i<br />
iaca pe conul Petrake Carp, unul din cei doi oa-
Dejunul dela Pa§cani 151<br />
meni superiori, ca vine, aducand un scaunaq de copil<br />
cu tablita dinainte i strigand<br />
Asta e pentru Bedecu<br />
Bedecu eram eu. Acesta era pseudonimul cu care<br />
semnam la Epoca. Conu Petrake imi zicea L'enfant<br />
teriblic. (Pe atunci ma mascam cu masca copilariei ;<br />
mai tarziu cu a prostiei). In rasul tutulor, ma cocotai<br />
pe scaunas. Aperitivele luate, cei doi bucatari adusera,<br />
in mare pompa, productia kr culinara (pe care o<br />
gasiram, evident, minunata).<br />
In aceastl atmosfera de veselia 0 de intimitate, se<br />
petrecii dejunui. La ampaniä, C. C. Anion inchinä<br />
catre Petre Carp, cu urmatoarele cuvinte :<br />
Beau in sanätatea qefului<br />
Toti, bine inteles, strigara Ura ! Inchinardm i bauram.<br />
Conul Petrake, rasturnat pe scaun, deKhieiat la giletcd<br />
fi<br />
cu monoclul in ochiu, dadii din mana, par'ca<br />
ne-ar ii blagoslovit, i rosti ;<br />
Gogomanilor, va ingadui srmi ziceti §efule.<br />
Uralele se intetira. Numai bautura le punea capat.<br />
-- Sal vorbeasca Alexandru Lahovary I pai de pe<br />
scaunawl meu de copil. Strigatul acesta era cel ce se<br />
auzià la toate intrunirile publice conservatoare.<br />
Alexandru Lahovary fu cel mai mare orator ce 'mi-a<br />
fost dat sä r.ud. Frazele lui lapidare, pronuntate cit<br />
un maret accent de convingere, se intipareau adanc<br />
in creerul auditorului.<br />
Da I, da ! da! aproba adunarea.<br />
Alexandru Lahovary se scula, multumi din cap<br />
cinstitei adunäri, ii trecia un deget intre gâf i guler.<br />
par ca ar fi vrut sal largeasca (era. gestul lui obigmit<br />
cand lua cuvantul), Ii ridicä paharul, inchinand &are<br />
conul Petrake, i zise :<br />
1<br />
Beau 0 eu in sanatatea qefului. Dar sd nu uitati,<br />
dragd donmule Carp, cd nu puteti fi sef dealt at<br />
unui partid in care eu sei fiu soldat.<br />
I
152 Din Torsul Zilelor, Vol. I<br />
Aclamatii (nu zic generale) acoperira acest maret<br />
program politic pe care viitorul 11 confirma.<br />
il<br />
Lui conu Petrake ii cazusz monoclul din ochiu. El<br />
legana, rasucindu'i snurul pe deget i ingana:<br />
Cu omul aista, nu se poate glumi.<br />
In adevar Junimismul politic a fost o far* o zefle-<br />
mea, o gluma. Cu o fraza lapidara, Alexandru Lahovary<br />
il ranise de moarte.<br />
PRESBIT<br />
Cand avea de scris sau de citit, Take Ionescu purta<br />
ochelari agatati dupe ureche (besides). Ma cam radea<br />
el pentruca puneam monoclu, dar, intr'o zi, constatand<br />
cä monoclul meu nu era un geam de furlandiseala,<br />
imi zise Ce ? i tu esti presbit ? Pe mine nu m'ar supara<br />
presbitismul daca as putea sa privesc i aproape si<br />
departe fàrä s schimb intr'una ochelarii.<br />
Intelegeam plictiseala aceasta, de care se plansese<br />
Regele Carol, presbit si el. Nascocii, atunci, sä taiu<br />
in doua geamul de presbit cu dioptria cuvenita, asà<br />
ca raza vizuala sa poata trece peste geam, cand ochiul<br />
privea in depart 're, i, prin geam, cand ochiul privea<br />
de aproape. Dificultatea consta intru a Mid geamul<br />
(lucru pe care nici astazi nu stiä, in Bucuresti, ski<br />
faca, orce lucrator optician). Trei-patru zile mai tarziu<br />
adusei un exemplar al ochelarilor nascociti de mine.<br />
Take Ionescu ii Incerc i fu entuziasmat. Se uita cand<br />
peste geam, la cartile si fotografiile din Biblioteca, &and,<br />
prin geam, la corespondenta de pe birou, adnotata cu<br />
scrisul lui subtire i mititel.<br />
Ii spusei<br />
I-am dus Regelui Carol un ochelar montat la fel;<br />
Regele Carol a facut reflectia ca, lui, ii e foarte folo
Presbit. Harta Daciei 153<br />
sitoare näscocirea aceasta pentruca Ii va permite sal<br />
vada, fare.' a'§i schimba ochelarii, i mutra mini§trilor<br />
sai qi decretele prezintate la semnatura.<br />
Auzi la ce s'a gandit Neamtul ! exclama Take,<br />
Aà nascocire inteleg i eu : grata ei, voiu economisi,<br />
pentru munca productiva, cel putin cinci minute pe<br />
zi, pierdute cu pusul §i scosul ochelarilor.<br />
Apoi, adresandu-se catre mine, Take Ionescu ingarra.<br />
:<br />
Fiind presbit, Regele vede departe ; dar ochiul<br />
lui patrunde numai 'Ana la Predeal. Eu vad diacolo.<br />
Consiliul de coroand, din 1914, a lamurit multe.<br />
HARTA<br />
-DACIEI<br />
In 1866, dupe detronarea lui Alexandru Ion I (Cuza),<br />
se preconiza domnul strein. Se sonclase strdinaltatea:<br />
se avea consimtimantul lui Napoleon III ; se daduse<br />
la o parte candidatura ducelui de F andra 0 se preferase<br />
tanärul locotenent de cavalerid prusian, parta§<br />
glorios la batalia de la Sadova, Carol de Hohenzollern,<br />
ruda prin iemei cu Napoleon III. Ion Bratianu<br />
pleca la Dusseldorf. Pentru a dovedi tutulor ca se<br />
lucra in acord cu Franta, Ion Bratianu luä cu sine<br />
pe Carol <strong>Davila</strong>, tatal meu, francez de origina §i,<br />
cu cati-va ani mai inainte, ata§at special pe langa rezidentul<br />
francez. Vodd Cuza II insarcinase cu organizarea<br />
serviciului medical militar qi ii daduse, in armata<br />
romana, gradul cel mai mare, acela de colonel. Tafel<br />
meu avea, deci, indoita insu§ire de francez §i de roman.<br />
Leal dar cuvantul pentru care Ion Bratianu luase<br />
pe fatal meu cu sine.<br />
Plecand la Dusseldorf, tata i§i bagase in geamantan<br />
harta Daciei Trajane, in format mare. Gdzduit la castel,<br />
ca §i Bratianu, el patruns3, a doua zi, in biblio
154 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
teca tanarului locotenent, ii intui harta pe zid<br />
zise viitorului Rege Carol, aducanduel in fata ei :<br />
laca tara peste care sunteti chiemat a domM.<br />
Ar fi lost asa daca Regele Carol nu sear fi infeudat<br />
Puterilor Centrale, Dar nu putea sa faca altfel ;<br />
sa fim drepti : nu se poate cere unui om sa'si uite<br />
origina i patria.<br />
ta<br />
Omul are mai multa tragere de inima pentru fiincareia<br />
ii face o jertfa decat pentru aceea care ii<br />
_face lui o jertfa. Nu explic, constat. Omul Ii iubeste<br />
cu atat mai mult patria cu cat e mai mare jerfa ce<br />
Ii propune sal-o faca. Urmator acestui simtimant a<br />
fost i soldatul roman in razboiul mondial. Nu explic,<br />
constat. Urmator acestui simtimant a fost si Carol<br />
de Hohenzollern care isi propusese sa jertfeasca Prusiei,<br />
la Sadova, Ora i viata.<br />
Consiliul de coroana, de la 1914, a lamurit multe.<br />
Acum urmasii lui Carol de Hohenzollern domnesc<br />
pe Romania Mare, marginita cu granitele aratate de<br />
tata la 1866, in harta Daciei.<br />
MIJLOC MNEMONIC<br />
La castelul Peles, insarcinandu-ma, odata Regele<br />
Carol cu. nu mai stiu ce, facui un nod la lantul de<br />
la ceasornic ca sa nu uit. Regele iambi i imi zise :<br />
Foarte bine, Alexandre. Dar unde facet?) nodul<br />
ca sa Ira aduceti aminte pentruce ati facut un nod la<br />
lant ?<br />
*) Regele Carol intrebuinth pluralul, chiar and vorba cu o<br />
singura persoanä, cum de altminteri se vorbeste mai in toate<br />
limbile. El nu s'a putut niciodatà obisnui cu singidarul românesc<br />
care admite i pe tu i pe d-ta. Acest singular de care face uz<br />
romfinul, chiar and vorbeste cu Suveranul, nu mai e intrebuintat<br />
in nici o altà limbA, mi se pare.
Mijloc Mnemonic. Cicoarea 155<br />
Zambind mereu, el imi intinse un mic carnet (Notes)<br />
cu creion si imi zise :<br />
Iatà un mijloc mnemonic mai sigur.<br />
M'am folosit toatä viata de mijlocul mnemonic al<br />
Regelui Carol.<br />
CICOAREA<br />
Regele Carol, care tinea foarte mult la maing-sa,<br />
principesa Iosefina voia sà se duca la Dusseldorf sg<br />
petreac a. langa ea cate-va zile.<br />
Deoarece protocolul impunea ca Suveranul sä fig,<br />
totdeauna, intovgräsit cel putin de un aghiotant<br />
ca Regele respecta, pang la extrem, cerintele protocolului,<br />
M. S. lug cu sine aghiotantul impus de<br />
protocol si alese, dintre aghiotantii si, pe maiorul<br />
Perticari (raposat general si guvernor al Principelui<br />
Carol). Intelegand ca prezeata sa ar fi o jeng in expansiunile<br />
familiale dintre mum). i fiu, Perticari, sub<br />
cuvant de a vizita orasul, cerii Regelui voia cand furg<br />
la Dusseldorf, sg se absenteze cat mai des ; invoit,<br />
plea din Castel diz de dimineatá si se intorceà tocmai<br />
seara; asa cg muma si fiul puteau sta singuri la masa.,<br />
vorbind de ale lor in toatä libertatea. Inteo searg,<br />
insg, Regele, care ii asteptase aghiotantul, ii zise,<br />
cand acesta se inapoig ;<br />
Perticari, am ghicit pentru ce a-ti cerut sg vg<br />
absentati, va multumesc! Maine, insg, deoarece facem<br />
o plimbare cu trgsura afar& din oras, Principesa Iosefina<br />
i cu mine, sal veniti cu noi.<br />
A doua zi, in adevär, trase la scard un landou"<br />
foarte luxos ; cu cai admirabili, inhgmati cu hamuri<br />
galbene (en poste), cu cozi de vulpe la cgpetele, etc..<br />
Era dupg cum se vede, un echipagiu menit sä fac&<br />
multi kilometri.
156 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
Regele i muma-sa luara loc in fund; iar aghiotantul<br />
in fata lor, d'inainte. Odatä trecute ultimele case<br />
ale orasului, Perticari, credincios consemnului ce Ii<br />
daduse de a nu fi niciodata o jena pentru muma sau<br />
pentru fiu, cerft voie Regelui sa se urce pe capra,<br />
langa vizitiu, ca sal intrebe (zicea el) numele localitatilor<br />
strabatute. Regele ranjind (acesta ii era zambetul),<br />
acorda voia cerutd. Perticari se grabi a se cocota<br />
langa vizitiu, i incepft cu el (in nemteasca sa cam<br />
saracacioasa) o conversatia foarte via, desi fermata<br />
toatà din intrebäri i raspunsuri. Wie heisst das ?<br />
Was ist das?" Cam atata nemteascä tia Perticari sau<br />
se prefalcea. ca. stia.<br />
La un moment dat, echipagiul strabatea un camp<br />
verde unde cresteau niste plante mid cu foi latarete.<br />
Was ist das ? intreaba. Perticari.<br />
Das ist zigorie, raspunse vizitiul.<br />
Was ist das, zigorie ? insistà Perticari.<br />
Das, womit man guten kaffee macht.<br />
Ah, ia! aproba Perticari, care, insa n'ar fi pus<br />
cicoare (frank cafea) in cafeaua sa, sal fi picat cu<br />
ceara. Pe de alibi parte, unui neamt nu ii se pare cafeaua<br />
bunä cleat cu cicoare.<br />
BARACA<br />
Nu e vorba de bäraci de scanduri, ci de jocul de<br />
biliard numit baraca" jucat aproape in toate serile,<br />
clupd masa, la Castel Peles.<br />
Se trageau la sorti (printre aghiotanti, doamne de<br />
onoare, invitati etc.) cele cloud echipe adverse comandate,<br />
una de Rege, cealalta de Regina. Partida<br />
era foarte vioaie, desi miza (o cutia de pastile de<br />
ciocolata) se impartia frateste, dupe batalia, intre cele<br />
della tabere vrajmase.
Baraca 157<br />
Pe atunci, (era pe la sfar§itul lui Septembrie) se<br />
comenta mult, in lumea politica, faptul cal manevrele regale,<br />
sortite sä aibd loc in Moldova, fuseserd contramandate<br />
*i. cd, in locul lor, se feiceau manevre simple (numai<br />
§ha unde). Politicianii luau aere pricepute §i discrete<br />
cand li se vorbia de aceste manevre ; iar Ion<br />
Kalenderu, administratorul domeniilor coroanei, ldsand<br />
sä se creazd cal Regele il pusese in curent cu machiaverlacuri<br />
extraordinare, pasha o atitudine de o gravitate<br />
sibilicd. Regele fAcea mare haz de toate aceste<br />
mutre, deoarece adevdrul adevärat, departe de orce<br />
machiaverlac, era o simplä chestiä de economid.<br />
Francheta Regelui, insä, (consideratd de Nenea Iancu<br />
ca culmea machiavelismului), dedea un aer §i mai sibilic<br />
caracteristicei lui gravitati.<br />
Intr'o seard, Regele ma duse ami arate, aldturi de<br />
sala de biliard a Reginei (unde se jucau obi§nuitele<br />
partide de baracd) camera in stil olandez, in ajun<br />
terminatä, cu soba ei de faiantd" albasträ ; Cu podeala<br />
de parchet vechiu, bine lustruit ; cu pardoseala<br />
tot de lespezi de faiantd albastrd ; cu fereastra et<br />
guillotine" cu vre-o doud-trei tablouri datorite penelului<br />
unor pictori olandezi ; cu mobile de stejar negru.<br />
Pe scurt, o reconstitutid ideal de frumoasä §i de exacta<br />
infaptuita de de d. architect Leeman. and ne inapoiardm<br />
in sala de biliard, cutia cu pastile era devaitatd.<br />
; Regelui insä, §i mid, ni se oprise pastilele. noaste.<br />
Se falcuse tarziu. Suveranii luandu'§i seara bund,<br />
dispärurd pe u§a cea mare, larg deschisä, i care se<br />
inchise dupá trecerea bor. Nu apucaserdm bine sa termindm<br />
adanca temenea de rigoare and, brusc, nenea<br />
Iancu se repezi §i ma --apucd. de brat.<br />
Ei bine ?... mormai adancul politician, cu un aer<br />
de sibilica gravitate.
158 Din Torsul Zile lot% Vol. 1<br />
II inchipuia, evident, eh Regele imi destainuise, in<br />
camera olandeza, cine stia ce machiaverlacuri.<br />
Luai o Mute& mestifofelnicei (acum, mai pronuntati<br />
mefistofelicA dach puteti) i punandu'mi un deget pe<br />
buze, mormaii ;<br />
Sst.<br />
Vazusem eu ca se tot cräpa usa cea mare ; dar de<br />
unde sa bAnuiesc...<br />
Sst 1 Lea si nenea lancu, punand un deget pe<br />
buze.<br />
Dincolo de usa, insä, izbucni un formidabil pufnit<br />
de fa's. Usa se deschise, violent, si Regele apara razand<br />
cu hohote, foarte putin protocolar,<br />
Nu cred sä ma fi iertat, vreodatà, nenea Iancu. Iar<br />
Regele a platit scump hohotul de ras pentruca nenea<br />
lancu a rupt, mai tarziu, faimosul testament prin care<br />
Ii rasa toata averea Regelui Carol.<br />
UN STUDIU CRITIC<br />
Caragiale nu avea la stomac pe Mitica 011anescu<br />
(Ascanio).<br />
Asta poet ? Lash...ma ca mor! striga Iancu. Asta<br />
nici nu slid ce e un vers i ce e o rima. Operile lui<br />
sunt vorbarie goala. Multe volume, dar pline de incorectitudini<br />
si de aberatii. El nu ne lua numai drept<br />
gagaute dar, se vede treaba, drept hotentoti.<br />
Bine, Iancule, asta nu e critica. E curat tragere<br />
in teapa.<br />
Uf, dragutule, lasa-ma sa räsuflu. Ca, de mult,<br />
ma strange de gat ipochimenul asta.<br />
Bine, atunci là i tu un studiu critic".<br />
Ce faace ? SA critic eu un caro colega" dela Junimea<br />
? Asta nu se poate: ar ii un precedent deplorabil.<br />
Ce ar deveni bisericutele, daca s'ar face una ca asta ?
Un Studiu critic 159<br />
Caragiale inghitea la noduri pe tacutele. Dar child<br />
se juca, la Teatrul National, Ray Blas, de Victor Hugo,<br />
dupe traducerea lui Ascanio, lui Iancu ii sari tanddra.<br />
Domnule, traducdtorul asta or e idiot, or crede<br />
cal i§i poate bate joc, prin traducerea sa, de Victor<br />
Hugo, de public, de lumea toata. Dar se 'n§eala : nu<br />
poate prosti pe nimeni. Prea ar fi de la obraz. Orcine<br />
vede cat e clansul de neghiob. Trebuie sa fia dobitoc<br />
cineva ca sä nu vada una ca asta.<br />
Iancule, exagerezi!<br />
A§aa I..? Ma duc dupe text sa te plesnesc cu el<br />
peste ochi, orbetule.<br />
In adevar, Caragiale facii ce facii, pe la Teatrul National,<br />
0 puse mana pe textul traducerii lui Ascanio.<br />
Poftim, orbetule! Casa. ochii 0 convinge-te cal<br />
ce am spus nu e exagerat... Auzi 1 sa-mi zica miä ca.'<br />
exagerez.<br />
Caragiale imi aratä rime de soiul acesta : cad §i. cald<br />
(Actul I, versurile 15 0 16) ; onoare §i ore (versurile<br />
41 §i 42); urce §i duce versurile 45 §i 46) ; cellalt §i<br />
incetat (Actul II, versurile 177 §i 178) ; trinas §i intr'adins<br />
(versurile 233 §i 234) ; etc., etc,<br />
Domnule, and traduci din frantuze§te, trebue sa.<br />
§tii cel putin frantuze§te. Ca, de nu, fad contrasensuri<br />
ca acestea :<br />
C'est l'ooque oil la mode<br />
Etait qu'on fit ferrer ses mules en or fin"<br />
Iaca textul ; iaca acum traducerea :<br />
Pe atuncia fie cine<br />
Era'n obiceiu sei aibd tocu'n aur Weld<br />
La pantofi".<br />
Auzi traducere. Mules" (catarce) tradus prin pantofi".
160 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
Domnule din ce limba e cuvantul consimtesc? Nu<br />
stiu sä fia din limba româneasca, (Act. II, versul 302).<br />
Mai vrei exemple ? .<br />
Ho, Iancule nu mai vreau : 'mi-ajunge,<br />
Atunci, Caragiale, plimbandu-se de colo pang colo<br />
si fluturand deasupra capului manuscrisul, ca un drapel,<br />
striga :<br />
Da ! Am sa fac un studiu critic. Cat voi trait, va<br />
fi numai pentru noi amândoi. Pe urma... Ce'mi pasä !<br />
0 sa fie apelpisit. 0 4-0 placa si tia, orbetule.<br />
(Cum vedeti, ma folosesc de voia data de Caragiale<br />
prin cuvintele : Pe urnui,..)<br />
Caragiale se napusti afard si, peste doua-trei zile,<br />
veni de imi arunca pe masa cate-va foi, strigand :<br />
he'd studiul critic. Sal citesti, sa te pliroforisesti.<br />
Sa te gandesti cand zici ca exagerez.<br />
Caragiale nu ma iertà ca il invinuisem de exagerare.<br />
Am pierdut acel pretios manuscris §i sunt nevoit,<br />
acum, sa fac din nou studiul critic" de care e vorba,<br />
0 sa citez, din memoria, crampeie de fraze de ale lui<br />
Caragiale. Poate, vreodata, sa se gaseasca pretiosul<br />
manuscris. Atunci se va constata ca. dacá gresesc asupra<br />
formei, rgman strict credincios fondului. Tata pe<br />
scurf, studiul critic al lui Caragiale,<br />
Fecundul Ascanio (Dim. 011anescu) a mai dat la<br />
iveala o lucrare, traducerea sa in versuri a dramei<br />
lui Victor Hugo, Ruy Bias. Volumul acesta intrece,<br />
din toate puncte'e de vedere, precedentele lucrari literare<br />
ale d-lui Ascanio (Dim. 011anescu).<br />
Inaripatul Pegaze cam sare, in galopul sau dezordonat<br />
peste regulile prozodice. Alternarea disticurilor<br />
masculine §i femenine nu prea e respectata de Mari-
I. L. Caragiale
Un Studiu critic 161<br />
patul fugar. Dar, daca sari peste vazduhuri, pofi sari<br />
0 peste ni0e disticuri.<br />
Pe ici, pe colo, sensul cuvintelor o fi tras de par :<br />
dar simfim, citind traducerea, o placere mai mare cand<br />
ghicim ce a vrut sa zica traducatorul.<br />
Imaginele, din versurile lui Victor Hugo, tapind ca<br />
o ploaie de stele de sub copitele lui Pegaze, stropesc<br />
traducatorul 0 ne iau vederele. Fence de d. Ascanio<br />
(Dim. 011anescu) ca a putut trece prin aceasta urgia.<br />
fail sä se arda,<br />
Victor Hugo a intrebuinf at, scriind cele cinci acte<br />
ale dramei sale, clasicul alexandrin" francez de 12<br />
silabe, Traducatorul a urmat textul original, aproape<br />
vers cu vers, inlocuind lima alexandrinul" cu versul<br />
romanesc de 15 silabe. 0 mica socoteala se impune :<br />
textul francez confine 2238 de versuri, deci, circa<br />
279.750 de silabe, pe cand textul romanesc confine tot<br />
atatea versuri, dar 347.899 silabe ; deci circa 67.140<br />
silabe mai mult (adica circa 550 alexandrine"). Prin<br />
urmare, textul romanesc are circa 550 de versuri mai<br />
mult cleat cel francez; ceeace face un act mai mult<br />
cleat drama lui Victor Hugo, adica §ase acte in kc<br />
de cinci.<br />
Ce a putut sal zica d. Ascanio (Dim. 011anescu) mai<br />
mult de cat Vi tor Hugo ? Si nu in cateva linii, dar<br />
intr'un act intreg.<br />
and spun unii ca d. Ascanio (Dim, 011anescu) l'a<br />
intrecut pe insuq fecundul Victor Hugo, oare nu au<br />
dreptate ? L'a intrecut, pe Victor Hugo, cu cel pufin<br />
actul VI din Ruy Blas.<br />
Cam acesta era Studiul Critic" facut asupra lui Dimitrie<br />
011anescu (Ascanio) de catre Caragiale.<br />
PAL Asta e studiu critic, Iancule ? mormaii eu,<br />
colfos.<br />
11
162 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
Dragutule, raspunse Caragiale, asemenea elucubratiuni<br />
(cu dosul manii bated in manuscrisul lui<br />
Ascanio) trebuiesc luate in periplizon.<br />
DELA ORHANIE LA MARA$E$TI<br />
In 1913, armata romana trecuse Dunarea. Dupe putina<br />
dibuire, Mare le Cartier al Comandantului de capetenia,<br />
Principe le Mostenitor Ferdinand (actualul Rege)<br />
se fixa la Plevna, Comandantul de capetenia i suita<br />
Sa locuiau intr'un tren (compus din 2 vagoane regale,<br />
vre-o trei sleepingcar-uri, cloud vagoane de bagaje, etc :,<br />
trenul era garat in gara Plevna). Suita se compunea<br />
din reprezentantul Curtii Regale, d. Col. Paul Anghelescu,<br />
azi general si sef al Casei Militare Regale ; din<br />
aghiotantii comandantului de capetenia ; din serviciul<br />
sau medical (pus sub ordinele d-lui dr. Romalo); din<br />
ofiterul Sail de ordonantd, (fiul Sdu, Principele Carol,<br />
astazi Principe Mostenitor) ; din guvernortrl acestuia<br />
generalul I. Perticari ; din sefii serviciilor Marelui Cartier<br />
si din cati-va ofiteri suplinitori. Pe o linia moarta<br />
vecina, era garat trenul in care locuia seful Marelui<br />
Stat Major al Armatei, Generalul Averescu, cu suita si<br />
birourile sale.<br />
Eu, unul, cdpitan de rezerva insarcinat cu serviciul<br />
de automobile si de camioane al Marelui Cartier, fusesem<br />
gazduit in trenul comandantului de capetenia<br />
aveam, tovaras de cabing, pe Principele Cdpitan Barbu<br />
Stirbey,<br />
Infigandu-se holera in armata, doctorul Slatineanu,<br />
(actual rector al Universitatii Iasi) medic sef al Corpului<br />
I, cu resedinta la Orhanie, neavand la dispozitia<br />
decat harnicia neobosita a catorva medici, autorizat
Dela Orhanie la Marati 163<br />
de generalul Cotescu, seful corpului, cerir olicial dela<br />
Mare lc Clrtier, ajutoare medicale, medicarnente si alimente<br />
speciale pentru vre-o opt sute de holerici ing',esui-ti<br />
la Orhanie, 1. tr'o cazarmg, unde serviciul<br />
medical nu poseda cleat var nestins pentru combaterea<br />
ingrozitoarei molime. Fara a pier2e o clipg, comandantul<br />
de cape tenig imi ordond sA plec cu toate<br />
camioanele disponibile la Turnu-Magurele (circa 80<br />
km.), sA le incarc acolo cu cele necesare i sA transport<br />
indica tura, in cel mai scurt limp, la Orhanie.<br />
Cum vedeti, un mic total de circa 250 km., lard a mai<br />
socoti inapoierea la Plevna. M capuisem cu indispensabilul<br />
permis de circu'atig si de trecere prin orce<br />
loc inchis circulatiei, permis semnat de astadata de<br />
insus comandantul de ca.petenia. (ordonand autoritAtilor<br />
civile i militare sifmi facit toate inlesnirile).<br />
Inteo org fusei gata i pornii cu automobilul meu si<br />
cinci camioane.<br />
A treia zi pe la 1 dupe amiazg, mg inapoiam la<br />
Plevna, faira a fi lasat in drum nici un camion. Ordinele<br />
fusesera executate intocmai. Petrecusem o noapte<br />
la Turnu-Magurele i alta la Orhanie. GAsii toata lumea<br />
la masg, pusa, ca de obiceiu, pe peronul garii ; locul<br />
meu era neocupat. Im falcui raportul, asa. cum e scris<br />
la carte. Comandantul de Capetenig aratandu-mi locul<br />
gol, imi zise, zambind :<br />
Domnule cApitan, bgnuiam CA va. yeti inapoia<br />
cam pe la ora aceasta. Dupe masg vom vorI afaceri.<br />
In timpul mesei, Comandantul de Capetenia se informa<br />
de diferite amAnunte i, la cafea, ingang, dupe<br />
o scurta ezitare ;<br />
Am fAcut tot ce imi era prin putinta pentru<br />
acesti holerici. Ce sal le mai fac<br />
Intrebarea imi era adresatg mig. Rgspunsei, in mijlocul<br />
tgcerii mormantale a mesenilor ;
164 Din Torsul Zgelor. *Voi. I<br />
0 vizita, Alteta Regala.<br />
Nadajduiam aceasta vorba I exclama A. S. R. Principele<br />
Mostenitor. Luati dispozitii ca automobilul meu<br />
sa fia gata: plec indata.<br />
Comandantul de capetenia se urea in vagonul Sau,<br />
urmat de Principe le Carol. Iar in mijlocul rumoarei<br />
generale, fiacare ma ocari, din punctul au de vedere ;<br />
seful statului major general imi zise :<br />
Prea mult zel.<br />
Prea e a nu fi in fimita justa; a fi dincoace sau dincolo<br />
de limita. Adagiul e vechiu : Ne quid nimis, zicea<br />
Latinul ; Nimic prea, zice Romanul ; Allzuviel ist ungesund,<br />
zice Germanul,<br />
Generalul Perticari (cumnatul meu) ma apostrofa<br />
astfel :<br />
Esti nebun sä indemni pe A. S. R. sä mearga<br />
tocmai acolo unde e toiul holerei I Nu avem decat un<br />
singur principe mostenitor I<br />
Eu, o tulii sä vad de automobilul Comandantului de<br />
Cap etenia.<br />
Ce s'o mai fi vorbit in lipsa mea, nu stiu ; dar cand<br />
ma inapoiai, A. S. R. Principele Mostenitor, pregatit<br />
de drum, aratandu-ma, zise pe frantuzeste Generalului<br />
Perticari :<br />
C est lui qui a raison.<br />
Apoi, adresandu-se care toata lumea, adaoga :<br />
Iau cu mine, la Orhanie, ofiterul meu de ordonanta.<br />
Astfel se duse la Orhanie, Comandantul de Capetenia<br />
al Armatei, A. S. R. Principele Mostenitor al<br />
României, insotit de insus fiul &au, actualul Principe<br />
Mostenitor, sa viziteze holericii. Asemenea manifestari<br />
trezesc adorare, fanatism.<br />
Ciorovaindu-ma cu generalul Perticari fi adusei aminte:<br />
In Africa, Bonaparte se duse sä viziteze ciumatii
Dela Orhanie la Mar4e§ti. Mignon 165<br />
dela Jaffa. Armata franceza a rasplatit vizita dela<br />
Jaffa prin victoria dela Austerlitz.<br />
In 1806, la Notre-Dame din Paris, s'au celebrat serbarile<br />
franceze ale incoronarii ; ale noastre s'au celebrat<br />
in 1922, la Alba-Iulia.<br />
Nu cumva Mara§estii sa fi fost Austerlitz-ul Romaniei?<br />
MIGNON<br />
(Acura M. S. Regina Maria a Yugo-Slaviei).<br />
Militia, era o dragala§enia. Cresand mare, tot dragala§enia<br />
a ramas. Pe atunci acum vre-o 18 sau 20<br />
de ani), cici novela aceasta e de vre-o 14 ani)<br />
ma duceam s'o vad, aproape in toate zilele, la palatul<br />
Cotroceni. Micuta Mignon mi se ghiemotocea<br />
in brate i gfingavea vorbe, intelese numai de ea, tragandu-ma,<br />
cu mare chef, de mustati. Pe vremea aceea<br />
purtam mustati. and 'mi le rasei, prin 1904 (pentru<br />
a juca nu mai stiu ce rol), Mignon fu foarte nedumerita<br />
§i mahnita a nu mai aveam mustatile de cari<br />
sä ma traga. Totu§, gasind o solutie, Mignon mi se<br />
ghiemotoci din nou in brake si i§i facii cheful, tragandu-ma<br />
insä de sprancene. Mai tarziu, Hind numit Director<br />
General al Teatrelor, cu tot dorul care ma coplesia,<br />
mergeam mai rar s'o vad (atras atre ea prin<br />
dor si atre teatru prin datoria). Aveam chiar de pe<br />
atunci, prostia sa ascult de glasul datoril<br />
Mai tarziu, prin 1906, Mignon era condusa, in toate<br />
zilele, la $osea ; Hind foarte bine crescuta, saluta mereu<br />
in dreapta i in stanga, chiar daca nu se vedea<br />
nici o flint& pe trotuare. Iesind din parcul Cotrocenilor,<br />
Mignon vedea, in toate zilele, la scoala de medicina,<br />
statuia tatalui meu, si o saluta, foarte convinsa.<br />
Guvernanta ei ii lamuri cä domnul acela nu era in
166 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
came §i oase ; ca era numai o statuiá de bronz, statuia<br />
tatalui amicului ei dela teatru.<br />
Intr'o Duminica, in matineu", jucain, pentru popor<br />
§i §co i, nu mai tiu ce pies fara nici o valoare, ca :<br />
PantOna Blanauziel, Scrisoarea Pierclutd, Razoan si<br />
Viclra, Hamlet, Avaral, etc, TeArul National jucet<br />
de astea. Regina Maria, pe atunci Principesa Mo§tenitoare,<br />
venind sa vaza spectacolul, pi ofita. de trasura<br />
lui Mignon, §i ma chiemd in salonawl din dosul lojei<br />
reg le, pentruca a# poruncise Mignon". Copi ul, facându'mi<br />
o multime de dra.gal4enii, murna-sa, care<br />
Ii lua ceaiul, wzata pe canapea, o intreba :<br />
Pe cine iubeti mai mult, Mignon ? Pe <strong>Davila</strong> de<br />
bronz sau pe <strong>Davila</strong> acesta ?<br />
Mignon, dupà o lung a. gandire, raspunse :<br />
Pe <strong>Davila</strong> -de bronz.<br />
Bine inteles, ma aratai foarte afectat, ma facui cä<br />
p ang, ma fàvälii pe jos ; iar draguta Mignon, arun<br />
candu'mi brati§oarele dupe gât, ma consolà:<br />
Si pe tine te iubeac, dar pe el il vad mai des.<br />
Muma-sa, care !Ideà cu hohote, nu mai rase când<br />
auzi aceasta reflectiä. &grind la Mignon, 0 lua in brate<br />
§i o acoperi cu sarutari ; caci, in sufletul fetitei (suflet<br />
care nu se depärtase Inca de natura) trecea.,<br />
ca un freamat din senin, vepicul adevar<br />
Departe de ochi, departe de inimd.<br />
Din fericire, exista exceptii. Mignon e dovada,<br />
BOGAT<br />
Am urmat, 'mai in totdeauna, povetele Regelui Carol.<br />
Când le-am urmat, am facut bine. and nu le-am urmat,<br />
tot bine am facut. Dar neurmandu'i povata de a<br />
ma imbogati, nu am facut bine. Se atribuie lui Anatole<br />
France urmatoarea gluma (boutade) : Talentul de<br />
si
Bogat 167<br />
a se imbogati e supremul talent". Iata cum 'mi-a fost<br />
data de Rege zisa povata :<br />
Tatäl meu, bolnav de insuficienta aortica (boala care<br />
'1-a si rapus), venise s petreaca vara din 1884 la Sinaia,<br />
unde ocupa o chilie din manastirea veche. Regele<br />
Carol venia in toate diminetele sal 'vada si petrecea<br />
cu el (singuri impreuna) lungi ore intr'o convorbire<br />
tainica. Eu steteam in afara, la usal, ca sa<br />
impiedic sal<br />
turbure cineva.<br />
Prin 1885, ma dusei .1a Sinaia pentru cateva zile.<br />
Regele Carol ma chiema, la Castel Pe le§ §L plimbandu-ne,<br />
prin paidure, imi zise, intre altele :<br />
Resortul cel mai puternic in viata e bogatia. Ea<br />
face ca omul sa Ha independent in orce imprejurare.<br />
In political, omul nn poate fi independent fara bogatia.<br />
'Fatal d-voastra a inteles aceasta : de aceea, fiind sarac,<br />
nu a facut politica ; bine a facut. Insá a dispretuit bogatia<br />
; aci nu a f kut bine. El ar fi putut strange o<br />
avere colosala ; totusi nu v'a lasat decat o mostenire<br />
aproape nula. Stiu cà, mult putinul cat il aveti, Ira<br />
Nine din zestrea mamei d-voastra. Era mica acea zestre.<br />
Impartita intre patru mo§tenitori e firimitita de tot.<br />
Asi vrea sa traiti in belsug, independent, bogat.<br />
Nu am urmat acest sfat §i rdu am facut. Scuza mea,<br />
insa, e ea', in imprejurarile prin cari am trecut, in<br />
activitatea mea literard §i teatrala, nu aveam timp s.<br />
fac altfel. Ar fi trebuit sä ma las de nevoile mele<br />
sufletesti aceasta 'mi era peste putintä.<br />
Mai tarziu, cand fusei numit Director General al<br />
Teatrelor, Regele imi zise:<br />
Acesta este locul d-voastra. Acurn va veti putea<br />
realiza vederile.<br />
li raspunsei<br />
Da, Sire. Daca voiu avea un §ef, adica un mi-
168 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
nistru, cu aceleasi vederi c t mine. $i, inaintea mea,<br />
timp destul.<br />
Ministru am avut, timp, insa nu.<br />
Iaras, mai tarziu (dupe ce intemeiasem compania<br />
mea dramatica) Regele Carol, care, desi adversar<br />
incercarilor mele, platea 18.000 de lei pe an o loja a<br />
Curtii, foarte des ocupata de actuala Regina Maria<br />
(pe atunci principesa Mostenitoare) imi zise :<br />
Vad ca val merge bine. Publicul vä simpatizeaza<br />
tentativa. Posedati tin automgbil. Dar puneti ceva la<br />
o parte ?<br />
Nu, Sire. Ca§tig cinstit ce cheltuesc, i cheltuiesc<br />
tot ce c;: stig. Ba chiar, intreprinderea mea imi stirbeste<br />
patrimoniul.<br />
Regele Carol ranji i exclamä ;<br />
.Mauvaise affaire",<br />
In adevar, mult putinul cat imi ramäses ?. de la parinti,<br />
mi '1-a mancat compania mea dramatici. Dar<br />
nu ma plang ; 'mi-am realizat vederile si am putut indruma<br />
teatrul pe calea lui fireisca. Nu am strans<br />
bani, dar 'mi-am fa:cut prieteni. Acestia 'mi-au ramas<br />
credinciosi, cu toate ea nu m'am icnbogatit.<br />
JICHI<br />
Din casatoria sa cu Alexandrina Cantacuzino, generalul<br />
Lahovary avusese un baiat, botezat Jacob, dupe<br />
numele tatalui sau i caruia, prin alintare, i se zicea Jichi.<br />
Ca 11 adorau párinii, era foarte firesc ; dar ii adorau<br />
si cei cari abia ii zariserä ; pentru cal baiatul era inteligent,<br />
dragastos si... ce mai vorbi multà 7.- adorabil.<br />
Eu, vazandu'l mai mult de cat aitii, ii adoram, fireste,<br />
mai mult. Atat de mult incat generalul imi zise odata<br />
Mi se pare ca iubesti pe Jichi mai mult cleat<br />
mine; una ca asta mi s'ar fi parut cu neputint a.<br />
:
Jichi 169<br />
Jichi imi arata §i el o afectiune adanca. Cand nu<br />
steteam la generalul Lahovary deck scurtele minute<br />
de cari (generalul sau eu) dispuneam, Jichi umbla<br />
de colo padä colo, parch' i-ar fi lipsit ceva. Ca sa po-<br />
-toleasca acest neastampar, parintii lui Jichi, cari nu<br />
l'ar fi incredintat nimanui, mi-1 incredintara, totu§i,<br />
mia. Acuma, avand cuvant sal stau mai multa vreme<br />
cu el, il ajutam la prepararea lectiilor ; caci Jichi,<br />
in varsta abia de vre-o 13 ani, urrna, acasä, programul<br />
clasei III-a licealà. (Faceam cu el fungi preumblari in<br />
träsura). Jichi, din fundul str. Icoana, unde se<br />
inaltau casele parinte§ti, ma intovara§ia departe, tocmai<br />
pana la teatru, unde nu-1 lasam sa intre ca sä nu respire<br />
praful §i aerul imbacsit al scenei (puturoasa, de§i<br />
plina de curent). Pe scurt, ma rasfatam in aceasta patima<br />
care imi umplea inima §i'mi-o lini§tea,<br />
Ar fi fost lini§titoare patima mea daca savantul Dr.<br />
Leonte (tatal) nu'mi-ar fi atras atentia ca Jichi, afectat<br />
de embolie" cu atat mai primejdioasa cu cat era mai<br />
ascunsa, trebuia ferit de orce emotia violentä; o sp erietura,<br />
un zgomot brusc, puteau sa'i fia fatale. Traiam,<br />
deci, cu frica in san. Primejdiile zarite de experimentatul<br />
pratician, ma dedeau rob pe viata acestui ingera<br />
pe care il pa§tea Cumpita".<br />
Pe atunci, Regina Elisabeta, voind sa dea la palatul<br />
din Bucure§ti, o mare reprezentatia teatrata in care<br />
eu jucam, in comedia lui Jaques Normand, L'AMIRAL,<br />
rolul unei ordonante, soldat prost, mancau i nauc,<br />
ma insarcina sa montez i sä amenajez in salonul cel<br />
mare de bal, o scena qi o sala de spectacol. Froblema<br />
nu era u§urica : trebuia sà construesc o scena<br />
cii rampd, riveilti, sufite, culise, decoruri, cortind, fundale,<br />
etc., fdra sa bat un singur cui. Totu§i, rezolvii<br />
problema, alcatuind din cosaci gro§i de brad, doua<br />
paralelograme fungi ca largimea salonului, largi ca
170 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
adâncimea scenei i departate prin distanta dela parchet<br />
la tavan. Aceste douà paralelograme erau puternic<br />
legate intre ele la cele patru colturi, tot cu cosaci de<br />
brad perpendiculari pe planul celor douà paralelograme<br />
de pe parchet si din tavan. Masinistii i tâmplarii<br />
specialisti ai Teatrului National au fost de mare folos<br />
in construirea acestei scene, pentru care d. Simon, tapiterul<br />
palatului, confectionese o cortind de catifea<br />
rosa cu garnituri de ciucuri de fir.<br />
In ziva reprezentatii teatrale dela palat, pe la 2<br />
p. m., asasem pe Jichi, in pat, bolnävior de o mica<br />
bronsia. Alergai la palat. Sedeam, ca de obiceiu, in<br />
mijlocul salonului de bal al palatului, pe un scalunas<br />
mititel, loc de unch puteam indruma lucrdiorii si supravegha<br />
schimbarea decorurilor (aceam repetita de<br />
decoruri). De odata, ma pomenii langa scaunul meu,<br />
cu Regina Elisabeta, care imi sopti inecatà de lacrAmi<br />
Bietul Jielti a murit.<br />
Poftim, de mai lucrealà, in asernenea sbuciumari, la<br />
de ale teatrului.<br />
Nu pang raposatii ; ii jincluesc, Dar pang nernângaiatii<br />
rämasi pe paimânt.<br />
In nkleidea cà, poafe, stirea sa nu fià exacta', ma"<br />
dusei inteo fuga la generalul L^,hovary. Dar stirea era.<br />
exacta'. Jichi murise. 0 usa, asata deschisEI, fusese<br />
zgomotos trântia de curent Si provocase moartea copilul<br />
care dormita. Chiagul de sange (embolia) astupase<br />
vre-o artera sau \Ind a inimei.<br />
Oroarea acestei drame crescuse nemarginit prin<br />
faptul ca insas muma lui Jichi asase acea usi neinchisà.<br />
Se aruncai vina pe vre-un servitor neglijent.<br />
Daca nenorocita mum6 ar fi bänuit c insäs &Ansa,<br />
disa<br />
ucis copilul, si p3 dânsa ar fi cosit-o Cumplita".<br />
L'asAnd parintti lui Jichi s!.dsiati de durere, ma ina
Jichi. Straformat 171<br />
poiai la palat, caci trebuia sa iau ultimele dispozitii.<br />
Aveam i hal de a0. ceva. TotuA le luai ; toate gata,<br />
m. grimai, i ma costumai pentru a'mi juca rolul de<br />
ordonanta. nauca.<br />
Fiti ingadu1tori pentru actorul a carui mascä nu<br />
rade bine pe scena ; poate cä ii plange inima.<br />
STRAFORMAT<br />
E o spirioasa chestiä de morfologia gramaticala rornaneasca.<br />
Dar nu te sperii, cititorule, caci nu am de<br />
gand sal fac teorii morfologice, ci, numai, sà povestesc<br />
o anecdotd.<br />
In 1884 imi faceam volunta:iatul in Reg. 2 Art. incazarmat<br />
la Marmizon". Fus .sem inaintat sergent. De<br />
oarece tineau la mine, soldatii faceau, vorba ceia, pe<br />
dracul in patru, ca sa nu'rri iasa din voie. Intr'o zi,<br />
ordo 1. sem sa se care, din grajduri, departe, pe maidan,<br />
pe -parginea Dâmbovitei, baligarul gr,madit intr'un<br />
colt. Inapoindu-ma in grajd, peste vre o jurnatate de<br />
oral, gasii Inca miI. baligar, Facui o galagia de rasuna<br />
toata. clá4irea.<br />
Un rirajdar lamuri cum steteau lucrurile<br />
Pài, sa iertati, don sergent, am facutdra vre-o<br />
trei straporturi,<br />
Rätnasei incremenit. Toata mania maa fusese impragtiata<br />
de simtul morfologic al tärdnoiului acela. Straporturi<br />
! Avea dreptate taranoiul: in morfologia rornaneasca,<br />
prefixul latinesc trans se face stra. De pilda,<br />
translucere" : a straluci ; transvidere" : a strdverlea,<br />
straveziu ; transpunere" : a strapunge ; transfnutare" :<br />
a stra.muta ; transbatere" : a strabate ; etc., etc...<br />
Deci, nu noi, guleratii" cari vorbim pe ridicatele"<br />
avern dreptate cand mentinem in limba romaneasca<br />
prefixul trans i zicem transport, transbordare ; ci<br />
badaranul care ar zice : straport, strabordare, etc,, etc...
172 Din Torsul Zile lor. Vol. I<br />
Noi (cei cu diplome) adoptam, fat% insä a le adapta<br />
morfolologiii limbii romane0i, cuvinte (streine importate,<br />
prin urmare) iar poporul, lipsit de diplome", le invatel<br />
de la noi, dar le adapteaza morfologiii limbii<br />
r omane0i.<br />
Popoarele, orcare le-ar fi obargia, au morfologia<br />
lor propria. In firea lor existä un instinct care nu le<br />
lasal sä se iwle niciodata' : ele, adoptand un cuvant<br />
nou, 11 adapteazal, intotdeauna i fara' nici o ezitare,<br />
modului lor de a vorbi. Mintea lor reactioneaza' prin<br />
mi§cari reflexe (dacai se poate zice) de cate ori<br />
i se prezintá o vorbai noual i, imediat, o schimba la<br />
fatal in conformitate cu morfologia<br />
Ion<br />
Un exemplu. Prin 1906, mi se pare, descoperisem<br />
un croitor roman, de origina transilvanean'a, (de la Sibiu)<br />
foarte cunoscator in de ale 0ofelor 5i foarte con0iincios<br />
in executarea costumelor. Ii chema Trifan.<br />
Ii trami-<br />
sesem o multime de clienti (pana i pe Nababul).<br />
II necajeam cat puteam (cad omul e rautacios).<br />
Trifan rabda orce din partea mea. Intr'o zi, II chiemai<br />
sä constate ca 'mi croise o jachetà pr ?a stramta ; sau<br />
c'a jacheta, peste care ploase (afirmam eu) intrase<br />
la aril Adeva'rul era ca' ma ingr4asem. Trifan Ii<br />
controlä masurile 5i, incredinlandu-se ca jacheta le<br />
pa'strase intocmai, rosti :<br />
Nu haina, ci d-ta poate te-ai straformat,<br />
Iac'a unul care, inzestrat cu simtul instinctic al morfologiii<br />
limbii romfine0i, II pastrase neatins,<br />
PUNCTUAL<br />
Tata meu era stapanit de mania punctualitätii. Inocentai<br />
manie. Avand mult de lucru cu conducerea<br />
serviciilor numeroase in capul carora fusese numit, el<br />
isi<br />
impartia timpul 4à fel incat putea sa." le cerce-
Punctual 173<br />
teze pe toate. Punctualitatea lui proverbiala ii permitei<br />
asa ceva si mai dedea un rezultat imbucurator : cá<br />
functionarii ajungeau sà fia tot asa de punctuafi ca el.<br />
Vorba lui Dinu din Golesti : Pilda de la cei marl se<br />
da, iar nu de la cei mici, ca scara, ce de sus in jos<br />
se mdtura, iar nu de jos in sus".<br />
Punctualitatea nu poate supara decal pe Tandala.<br />
La Eforia spitalelor civile, infiintat5, in sfarsit, dupa<br />
multä tevatura, se numeau, prin decret domnesc<br />
conform legii, trei efori: doi reprezentanti ai familiilor<br />
donatoare (Ghica i Cantacuzino) i un doctor in medicing,<br />
reprezentant al statului. Cei dintai trei efori<br />
au fost: beizadea Dimitrie Ghica, Conul Grigore Cantacuzino<br />
(urmasi ai familiilor donatoare) i tata. Acesti<br />
trei oameni au putut, prin sarguinta, priceperea<br />
munca lor, sa opreasca dezordinea in colosala avere<br />
a Eforiei ; sä organizeze spitalele civile (Coltea, Filantropia,<br />
Maternitatea, Colentina, Spitalul de Copii, Marcuta,<br />
etc.) ; sà deà un scop filantropic mangstirilor de pe<br />
mosiile<br />
ei (Pantefimon, Cernica, Pasarea, Brebu, Poiana,<br />
Sinaia, etc.) ; inteun cuvant, sá intemeieze o institutil<br />
de care, multä vreme Inca, se va fall Romania.<br />
Eforii veneau la Eforia in toate diminetele pe la 9.<br />
De oarece legea organica a Eforiii prevedea ca hotararile<br />
trebuiau luate numai cu majoritatea de voturi,<br />
conul Grigore, care se culca tarziu i prin urmare, se<br />
scula greu dimineata, venià mai ales dupe amiaza. El<br />
obtinuse dela colegii sal aceastä favoare, cu atat mai<br />
lesne, cu cat semnatura lui intaria numai hotararile<br />
celorlalti doi efori, mai totdeauna, de acord. Prezenta<br />
unui sef, insa silea birourile sa lucreze si dupe amiaza.<br />
Tot sunt bun la ceva 1<br />
ingana conul Grigore,<br />
zambind cu bunatatea'i caracteristica.<br />
Beizadea Mitica (asa ii ziceà toga lumea printului<br />
Dimitrie Ghica, fiu al fostului Kaimakan Alexandru<br />
si<br />
si
174 D in Torsul Zilelor. Vol. I<br />
Ghica) iesise din Wane (si tatanele beizadelei scartaiau<br />
ca osiile neunse) pentruca nu apuca sa ving<br />
la Eforia inainte de tata. Deoarece s'eise toate mijloacele<br />
dc convingere, Maria-Sa declara vizitiului sàu<br />
cal il da. afara" daca, a doua zi, nu soseste la Eforia<br />
inaintea celor'alti efori. De asRi data nu mai incapea<br />
gluma: vizitiul Mariei Sale, Lea ce fácü, porni mai<br />
de vreme de acasä (in casele beizadelei, pe soseaua<br />
Kise'eff, a fost instalat mai tarziu, sanatoriul Elisabeta)<br />
manä mai iute si ajunse la Eforia (a carei poarta dedea<br />
pe plata unde se inalta acum statuia lui Ion Bratianu)<br />
la 9 bird ceva. Beizadea sosis a mainte de tata. Maria-<br />
Sa era i icantat. La 9 fix sosi i tata. Beizad a ii sari<br />
inainte i ii striga :<br />
Am ajuns inaintea d-tale.<br />
Tata se uitä la ceasornicul din perete ( are incepuse<br />
sa sune 9) si raspunse:<br />
Maria-Ta, punctualitate 1 nu consta in a veni mai<br />
inainte, ci la ora.<br />
Asa e.<br />
CITTA<br />
Citta era un ar asar de pur sange arab, vanat rotilat,<br />
pp cate Voda-Stirbey. 1 daruise tatalui meu.<br />
Dupa cererea quvernului roman, se pu ese la co -<br />
curs la Pa is, la Facultatea de Medi ina, postul de<br />
organizator al servijului sanitar militar roman. Concurentul<br />
clasa primul de Comisia exarnin toare, devenia,<br />
ipso-facto", atasat special al Resed:ntei Franceze la<br />
Bucureti. Tata fu acest fericit concurtnt, i faeste,<br />
locui la Resedinta franceza, str. Clemerrtei (actuala C.<br />
A Rosetti), and insa lua in primire noua sa functia<br />
0<br />
Spitalul Militar i. stalat la Mihai-Voda, tanärul medic<br />
pentru a fi mai aproape de bolnavii sai, inchiria o
Citta 175<br />
casuta din str. Izvor, la poalele lui Mihai Voda. Ciisua,<br />
foarte igrasioasa, sport panà a'l face acut, artritismul<br />
violent de care sufered tata, In tirnpul unui<br />
acces de reumatism, care ankilozase cu desavarsire<br />
bolnavul, infirmierii insärcinati sal mute pe o canapea<br />
',Ana ce i se vor schimba cerceafurile dela asternut,<br />
ii scapara din mani ; asa ca bietul tartar isi fractura<br />
cotul drept (olecranul). Accesul de reumatism<br />
dar bratul drept ramase intepenit in pozitia bratului<br />
unui om care scria. Tanärul se schilodise pentru viata..<br />
Cu batii infirmitatea sa (care dealminteri, nu se<br />
observa deck daca cineva era initiat) tatal meu,<br />
l9:1A placut si bine vazut de toata lumea, prinsese o<br />
dragoste fierbinte pentru mama. Familia, sondata, ii<br />
primi cu bratele deschise : conita Anica, nsa, declara ca<br />
or cat de placut ar fi un ciung, tot ciung ramane"<br />
§i cà<br />
&Ansa nu vrea sa ia un ciung.<br />
trecn,<br />
De ciuda, tata dada ascultare insistentelor lui Marsil<br />
(trancez i el) care se caskorise cu o Ghiculeasca,<br />
foarte bogat si avea de maritat o fecioara tanara,<br />
frumoasa Maria. Acesteia i se dedea zestre mare<br />
mosii in judetele Arges si L'omita (unde tatal all in-<br />
temeiase satul Marsileni) 1<br />
casa in Bucuresti (acolo<br />
unde mai tarziu se instala Eforia Spitalelor Civile si<br />
unde se va cladi ospelul comunal) i un enorm teren<br />
langa Cotroceni, cu o cs spatioasa, ale .carei porti<br />
se deschideau pe Str. Notagiu (actuala Carol <strong>Davila</strong>),<br />
pe locul unde e acum Materna. Mobilata frumos,<br />
aceasta casa fu resedinta de vara a tinei ilor soli.<br />
Peste vre-o zece luni de fericire fara umbra, tanara<br />
Maria nasca o fetita, dar muri in facere. Trecura numai<br />
cateva zile i copilul inceta si el din viala. Tata prea<br />
era mahnit ca sal locuiasch in casele Mariei, mostenite<br />
de el, cu intreaga av?re, conform legii, dela fiica-sa,<br />
(raposata si ea in aceleasi case), si le parisi,
176 Din Torsul Zilelor, Vol. I<br />
Voind sä inapoieze Sultanei Marsil, muma Mariei,<br />
toatal zestrea, el isi relug apartamentul de la Resedinta<br />
Franceza.". Sultana Marsil, insai, care avea o deosebitä<br />
simpatiá pentru ginerile sa.u, nu se invoi sä priimeascä<br />
inapoi zestrea fiicd-si. Dupd multe discutii,<br />
tatal meu consimti sä pAstreze mosia Albesti (Arges)<br />
si terenul cu casele de langal Cotroceni, cu conditia ca<br />
Su'tana Marsil sä ia inapoi casele din oras<br />
din Ialomita. Asa se si fäcii. Dar simpatia Sultanei<br />
Marsil crescii si mai mult cu acest prilej.<br />
Mi-o aduc amir...z.e. Ea ne rasfalta, foarte mult, pe<br />
mama si pe mine si ne zicel :<br />
Lasati-má inchipui Ca sunteti ai mei.<br />
Tanairul medic era foarte bine vazut la aga (prefectul<br />
politii). lancu Manu, a cdrui sotiä, Anica Manu,<br />
prima cu chief si cu láufari, protipendada Bucurestilor.<br />
Casele Manu se ridicau acolo unde e acum Fundatiunea<br />
Carol I. Cum vedeti Resedinta Franceza." era la<br />
doi pasi. Dincolo de podul Mogosoaiei ( cum Cale<br />
Victoriii) peste drum de casele lui Iancu Ma iu, se<br />
ináltau casele Golestilor (asta'zi palatul regal). Aceastä<br />
topografia permitea. fetei Anicutei Manu (sora lui<br />
Gheorghe, lui Costicai i lui Miticà. Manu), coana<br />
Elena Florescu (mai tarziu coana Elena Cornescu) sitl<br />
yea., in thate zilele, prietena de suflet, pe Anica Racovit5-Golescu,<br />
aceea care nu vrusese sà ia pe fatal<br />
meu pentrucá era dung. D ,r se vede treab a<br />
cä oachesa<br />
conita Anica fusese cam inciudata: de casgtoria bala-<br />
Mitzi<br />
8 moeiile<br />
ciung cäci refuzase, intre timp, mana celor mai<br />
chipesi si mai bogati tineri cari o ceruserä.<br />
Casele Golestilor furl' cumparate de stat, in 1857<br />
pentru a fi palatul noului domn, Alexandru Ion I<br />
(Cuza-Voda."),<br />
Cand venia la Bucuresti, conita Anica nu mai tra
Citta 177<br />
gea, deci, in casele parintesti, dar, casele coanei Anicuta<br />
Manu fiind peste drum, trageh la dânsa.<br />
Peste un an, in iarna 1860-61, tinerii inciudati se<br />
intalnira din nou ; aceasta se intamplà la coana Anicuta<br />
Manu, unde se dedea mare bal dupe moda cea<br />
noua. Saloanele erau ticsite de lume aleasà; giuvaiericalele<br />
frumoaselor conite sträluceau, Numai conita<br />
Anica nu purta nici una<br />
Nu doresti nici o giuvaerica, conitä ? intrebä<br />
tatal meu.<br />
Ba da, raspunse conita Anica : vreau un trandafir.<br />
Unde sa gasesti trandafiri in toiul iernii, la Bucuresti?<br />
Numai gradinarul de la Mogosoaia (un francez)<br />
crestea trandafiri de toatal frumusetea, in enorme sere<br />
calde" ; dar viscolul, care batea de doua zile, era<br />
cauza pentru care nimeni nu fusese sa ia trandafiri de<br />
la Mogosoaia. Unde pui ca. Mogosoaia nu era colea.<br />
Asa cal, la balul coanei Anicuta Manu, stralucea<br />
multime de diam-nte, dar nici un trandafir. Dorind<br />
mama un trandafir, tata nu statil de loc pe ganduri<br />
se duse (intr'o fuga, acasa) la doi pasi, (puse<br />
seaua pe Citta si porni la Mogosoaia ; nimic nu'l<br />
oprI1 nici viscolul, nici neagca noapte, nici urletul lupilor,<br />
cari patrundeau, pe atunci, pana la casele Belu<br />
(unde e acum Ministerul de Justitia).<br />
Vre-o trei ore mai tarziu, pe la 2 dupe miezul noptii,<br />
balaiul Omar infra din nou in bal. Se danta.", pe<br />
nemiluitele. Conita Anica, insa, desi neintrecuta dantatoare",<br />
nu se miscase de pe scaun. Poate ca Ii lipsea<br />
cine s'o vada. Balaiul tanar tinea in maria dreapta<br />
(cea de la bratul schilodit) un cornet" de hartie fina.<br />
El merse drept la conita Anica, ii intinse cornetul, in<br />
care se involtà un trandafir rosu de toata frumusetea,<br />
mormai :<br />
12
178 Din Torsul Zilelor<br />
Conita, tot a fost buna mana ciunga ca sa'tiaduca<br />
de la Mogosoaia.<br />
Mama ii puse trandafirul rosu in paru'i negru si<br />
rdspunse<br />
:<br />
Mana mea nu e ciunga ; iat-o.<br />
$i tata replied :<br />
0 iau,<br />
Inciudatii se impäcasera.<br />
Iaca pentru ce mama 'i-a zis tatii, toata viata, Citta.<br />
0 MINUNE<br />
Era prin 1868. Pe atunci, nu se construise Inca in<br />
Romania cale feratä, asa ca se calatorià cu diligenta<br />
si cu cai de posta. Insa, in pro tipendada, fidcare avea<br />
postalionul sau propriu, si nu lila cai de postai decat<br />
pentru distal* mai mari<br />
Un surugiu bun, cu glas patrunzdtor i prelung in<br />
chiuitul clasic, se pretuia mult pe atunci ; boierii<br />
gateau, pe ai lor, cu abale sau postavuri colorate si<br />
iesute frumos. Surugiii purtau, la palaria, panglici de<br />
matase i margele. Industria biciului era in floarea ei :<br />
curelarii plateau scump un lucrdtor care stia sä impleteasca<br />
bine un biciu de surugiu i sd'i dea bataie"<br />
buna, Sfarcul se faceà din mdtase rosid ceruita, iar<br />
surugiii ii inädeau un dare special, impletit in douk<br />
din p-r smuls din coada sau din coama cailor. Un<br />
surugiu, mester, trosnia cu biciul asa de tare in cat<br />
ai fi zis ca e un foc de pistol. Mai se gäsesc postatioane<br />
si azi pe ici pe colo ; dar cele din urmà potalioane<br />
i cei din urma surugii in serviciu permanent<br />
au fost ai Regelui Carol I. Ionita., surugiul favorit al<br />
Regelui, a fost. pe cat stiu, cel din urma surugiu care<br />
'nand de-a calare,<br />
Hi, ma!
0 minune 179<br />
Tata, nevoit, prin functia sa de inspector general<br />
al serviciului sanitar militar, sA colinde toatA tara, isi<br />
construise o träsurai inalta, usoarA, cu goalie la drum,<br />
cAreia grajdarii ii ziceau fa-tonul de drum", si aveh<br />
un postalion de cinci iepe roaibe de jumatate sange<br />
arab si unguresc, prásite -4e fratele mamei, nenea Costache<br />
Racovit5., la GostavAt (Teleorman), vechia mosiä<br />
strAmoseasca a Golestilor. Cu acest postalion tata<br />
mergea, de la Bucureei la Gol sti (107 km), noaptea,<br />
cam in 10 ore. Cand era, insl, vorba de a merge-mai<br />
departe (de pildA la Focsani, la Craiova. la Iasi sau<br />
la Turnul-Severin) se intrebuintau caiii de post',<br />
Un gonaciu", calare, faz:ea drunul, cu o zi douA<br />
inainte, si lila dispozitii din posta in posta ca sa se<br />
gateascal schimburile ; asa ca se qtid, prin partea locului<br />
cu o zi douA inai,,te, ca e sA tread: pe acolo cuta-e<br />
sau cutare,<br />
Voind sA inspectem spitalul si serviciul sanitar de<br />
la Turnul-Severin, tata tramibe cuvenitul gonaciu cu<br />
douà zile inainte, isi prep,sa faetonul", cosul cu merinde.<br />
cutia de farmacia portativa (continand sulfat de<br />
ciininA, picAturi antiholel ice, bismut, precum si medic<br />
mente'e, pansamentele de prima necesitate, etc.) si,<br />
luand cu sine elevul sai . preferat pe subchirurgul Fometesc.t,<br />
porni la drum. Dincolo de Slatina, peste Olt,<br />
la nu mai stiu care posta, i intampinA, ca la thate<br />
postele, fel de fel de bolnavi veniti de departe ca sa<br />
fia curarisiti de Doftorul al Mare" (cum ii zicea<br />
tatii tara intreaga).<br />
Curarisirea aceastrt, gratuitA, dadea, foarte des, rezultate<br />
imbucuratoare, pentruca", probabil, bolnavii nu<br />
ajunseserl in star grava. Vizita medic la se facea.re<br />
pede (cat tre uia. pentru schimbatul cailor) : tata ormula<br />
ordonantele", iar Fometescu distribuia medicamentele,<br />
facea pansamentele si... gata, Hi ! ma...
180 Din Torsul Zilelor, Vol. I<br />
La po0a de care e vorba, tata, foarte mahnit, afla<br />
de la Fometescu cà medicamentele se terminasera ;<br />
tocmai, intr'o caruta, fusese adus, de cine §tia unde,<br />
un biet om istovit de o disenteria recalcitranta. I se<br />
daduse bolnavului fel de fel de leacuri babe0i dar<br />
bune: oua rascoapte presarate cu ardeiu ro§u, rachiu<br />
fiert cu piper, ceai de pelin ; toate Insá fusesera fat%<br />
de folos, i tocmai acit picaturile antiholerice i bismutul<br />
lipseau. Bietul bolnav, vádit, era pierdut. Nimic<br />
nu mai putea sa scape omul.<br />
Tata näscocise farmaciile ambulante cari, dirijate de<br />
un medic militar, mergeau din sat in sat 0 dedeau<br />
bolnavilor, gratuit, primele ajutoare. Aducandu'0 aminte<br />
ca in vecinatate, cam la vre-o 10 km., trebuià sa<br />
fia, chiar in acea zi, o farmacia ambulantä, tata, neavand<br />
medicamente, prescrise o reteta pe o foaie<br />
mare de hartie, cu scrisul sau enorm, mai multe doze<br />
de picaturi antiholerice i de bismut, etc. Mud bolnavului<br />
foaia mare de hartia cu reteta ii zise, in limba<br />
sa stricata (pe atunci, tata nu §tia Inca bine romanete;<br />
toata viata sa a pronuntat eau, dar a scris romane0e<br />
admirabil, mai tarziu).<br />
So lo malinci tot (sa le mananci).<br />
Intorcandu-se la Fometescu, Ii zise, pe frantuze0e<br />
E pierdut! Dar, cel putin sa creada, pana la<br />
ultimul moment, ea' va scapà.<br />
Peste vre-o saptamana-doug (inspectia terminata<br />
in judeful Mehedinti) tata se inapoia dela Turnul-Severin<br />
la Bucure0i. La fiacare po0ä era iara§ intampinat<br />
de bolnavi. Printre ei, insa, acum, se aflau<br />
unii oameni curarisiti atunci &and Doftorul al Mare"<br />
calätoria spre Turnul-Severin. Ei ii ie§eau inainte cu<br />
plocoane (dupe cum era obiceiul) can cu oua proaspete,<br />
cari, cu pui de gaina, etc.<br />
La po0a de care e vorba, tata se pomeni cu un om
0 minune. Repaosul Duminical 181<br />
slab, lihnit, care ii aducea, din sardcia sa, doul oua<br />
proaspete. Era disentericul pe care tata II crezuse pierdut<br />
si care se vindecase.<br />
Se infaptuire o minune, Ce cauzase minunea ? Tata<br />
intrebfi :<br />
Ce ai facut, mo ?<br />
Am mancat toata hartia, domnule doftor mare".<br />
Inteadevar asa ficuse bolnavul. i iaca de uncle<br />
minunea : celuloza din hartia fusese un puternic constipant,<br />
iar hartia insas formase. dop.<br />
Intorcandu-se catre Fometescu, tata, cu lacrimile in<br />
ochi, striga, pe frantuzeste :<br />
Fometesco, ii n'y a que la foi qui sauve,<br />
REPAOSUL DUMINICAL<br />
Repaosul Duminical obligatoriu e un atentat contra<br />
libertatii.<br />
Totusi, repaosul Duminical obligatoriu e una<br />
din revendicariln pe care le sbiara, pretutindeni, in<br />
numele libertäii, palavragii (Moftologii, cum zice Caragiale)<br />
propunatori de panacee universale" pentru<br />
fericirea om<br />
Sa observam ca toti moftologii sunt azi milionari.<br />
Nu cumva sa se fi preocupat dansii mai mult de imbunatatirea<br />
soartei lor proprii deck de a omeniri ?<br />
Libertatea e un drept sacru. Nu trebuie nimeni, sub<br />
nici un cuvant, sa se atinga de el.<br />
Repaosul Duminical facultativ, da ; obligatoriu, nu.<br />
Starea de libertate e starea cea mai ravnitä de<br />
omenire ; dar, libertatea nu trebuie sa fie rezultatul<br />
trandaviii... chiar obligatorii.<br />
Ar fi cu cale sa fiu consecventi d-nii palavragii<br />
: sau repaos Duminical obligatoriu pentru toed_<br />
lumea (prin urmare i pentru bucatari, brutari, preati,<br />
medici, etc.) sau pentru nimeni.
182 Din Torsul Zilelor, Vol. I<br />
Sub presiunea moftologilor (si din cauza galagiii pe<br />
care o faceau) s'a legiferat repaosul Duminical. Din<br />
fericire, legea nu se aplica cu strict*,<br />
Repaosul Duminical obligatoriu, aplicat cu strict*,<br />
ar fi o pacoste pentru unele bresle, printre cari<br />
breasla actoriceasca ; in adevar, aceste bresle muncesc<br />
mai mult (si prii urmare castiga mai mult) Duminica<br />
si zilcle de sarbatoare.<br />
Cat ar pierde actorii nejucand Duminica si sarbátorile,<br />
in matineu si seara ? Faptul ca Wile sunt pline<br />
la aceste reprezentatii, arata ca publicul (compatimind<br />
actorii pentrucl muncesc in zi de sarba.toare) vine toit's<br />
la teatru si se foloseste de calcarea legii repaosului<br />
Duminica . Oare, pe eine sa invinuim de aceasta<br />
calcare ? Breasla actoriceasca sau publicul ? Bine ca<br />
nirneni nu aplica legea cu strict*. Dach s'ar aplica<br />
legea cu strict*, cine ar fi mai pedepsit ? Publicui,<br />
care alearga dupe petreceri, sau autoriatile, cari ar<br />
voi sá impiedice petrecerile?<br />
Daca s'ar aplica legea cu stricteta, am aveh circa 90<br />
de zile de repaos Duminical (52 Durninici, vre-o 28<br />
sarbatori bisericesti si vre-o 10 sarbatori nationale).<br />
In Romania, deci, din 365 de zile pe an, au s'ar lucra<br />
decat circa 275 de zile a cafe 8 ore.<br />
Oare, cat s'ar pierde pe an cand 8 milioane de romani<br />
(sa parbim numai de barbati) nu lucreaza 90 de<br />
zile ?<br />
Ia sa incercam o socoteala ; cel mai ieftin lucrator<br />
cu p lmele castiga', astazi, 50 de lei pe zi. Ti se face<br />
pärul rnaciuca daca socotesti cu cat se scade bugetul<br />
anual al liter- torilor cu palmele.<br />
Dar bugetul celorlalti 'ronaani ?<br />
Dar bugetul taxa romanesti ?<br />
Ce sume colosale !
Repaosul Duminical 183<br />
Oare nu au dreptate economistii and tipä contra<br />
repausuluf durninical obligatoriu ?<br />
Daa ne legam de lege, and e vorba de o biaa<br />
Duminia (N. B. 52 pe an), ce sä zicem de ziva Caciunului<br />
care e numai una ? Zicem,.. bine a nu se<br />
aplia legea cu stricteca.<br />
and eram director general al Teatrelor, introdusesem,<br />
in Teatrul nostru Natio -al si in lumea noastrá<br />
Ortodoxa, un obiceiu strain ; Pomul de Crciciun.<br />
Ce frumos vorbeste Góthe, in Werther, mi se pare,<br />
de bucuria copiilor imprejurul unui feeric Christbaum!<br />
Directia cumparà un brad mare, ateva duzini de<br />
laimpi electrice colorate, un cos de mere, un cos de<br />
nuei, un cos de tura duke, migdale, stafide, acadele,<br />
etc., douà articele de foi de aur si de argint (fals) ;fel<br />
de fel de ornamente si de fleacuri (ca beteala<br />
de aur si de argint (fals) , vata presilratä cu borax<br />
(acea sta avfind pretentia sal simuleze zäpada), si cadow<br />
i, cadouri, cadouri, ieftine, bine inteles, (un<br />
Mikado, zicea. Caragiale) pentru toed lumea, dela decanul<br />
societarilor la cel din urmä posidic al celui din<br />
urmä figurant. Cu o zi cnainte, un roiu de lane frumoase<br />
si indemânatice (actritele Teatrului National)<br />
impodobiau bradul si aggau cadourile de cracile lui<br />
verzi.<br />
0 Tannenbaum, o Tannenbaum,<br />
Wie schön sind deine bleitter.<br />
Masinistii intepeneau bine bradul intr'un hard:1u<br />
mare, plin cu pámânt, si, in seara de Crdciun, dupe<br />
reprezentatig, pomul se aducea pe scenä ; i se puneà<br />
contactul electric si, deodatä, toti copiii strigau :<br />
A.a.a.a.a I
184 Din Torsul Zilelor, Vol. I<br />
E inutil si spun ca, in seara aceea, toti actorii<br />
toate actritele, cu sau färà rol in piesa care se jucase,<br />
venisera la Teatru i c toata lumea se imbulzea sa<br />
faca, cel putin, act de prezenta.<br />
Sfarsitul ceremoniei se ghiceste un jaf ingrozitor.<br />
Se vor mai fi facand i astazi asemenea atentate la<br />
nationalismul i religia noastra?<br />
Nu stiu daca se vor mai fi facand pe la Teatrul National,<br />
dar la Curtea Regala se fac fara nici o remuscare.<br />
Ba chiar Regele si Regina, dupe stingerea Christbaum-ului,<br />
deschid balul ; and erau Principi Mostenitori<br />
dantau" cu acei ce erau servitorii Lor in tot<br />
cursul anului.<br />
Acestea, mormaie un domn artagos, sunt moravuri<br />
englezesti cari, se zice, se irniteaza 0 la Berlin.<br />
0 Ii, dar asá se face la Curtea noastra.<br />
V. rog sa nu va mirati de atentatul meu dela Teatrul<br />
National ; nu faceam altceva decal sa'mi imitez<br />
parintii cari, cu vre-o 40 de ani mai inainte, facusera<br />
tot asa la Azilul Elena Doamna, sub ochii induiosati ai<br />
Doamnei Elena Cuza.<br />
Trecusera acele vremuri.<br />
In locul Domnitorului roman, Alexandru Ion I (Cuza)<br />
se urcase in scaun un domn strain, Carol I (de Hohenzolern).<br />
Parintii mei cari, la programul sarbatoririi Craciunului<br />
(cu Steaua Frumoasei i Lurninoasei) addogasera,<br />
la Azilul Elena Doamna, Christbaum-ul strain, mentinura<br />
(si sub domnia sträina) programul neschimbat. Ba<br />
chiar, intr'o iarna, ne-au costumat si grimat, pe miae<br />
A<br />
A<br />
alti doi copii prieteni de ai mei, Gheorghe Florescu<br />
Nicu Filipescu, (eram de vre-o 11 ani) in cei Trei
Repaosul Duminical 185<br />
Crai dela &Writ, cu barbe mari de land' tigaie ; un<br />
var al meu, rnai voinic decht noi, purtà Steuua Frumoasd<br />
i Luminoasd, cu lumandrica ei infipth la spate.<br />
Cam lunga mi s'a pärut aleea Sälciilor (circa 400<br />
metri); cam präpästios pieptul dealului care duce&<br />
la azil; cam adâncd zäpada ; dar... eream Trei Crai<br />
de la Rdsdrit.<br />
Facuräm, la azil, o intrare triumfalä, cântând :<br />
Trei Crai de la Rdsdrit<br />
Cu steaua-au cdlatorit ;<br />
Steaua Ii s'a ardtat:<br />
Dupe ea au alergat<br />
.57-au niers, dupd cum citim,<br />
Plind la lerusalim.<br />
$i-acolo, cum au ajuns<br />
Steaua'n non Ii s'a ascuns.<br />
.51-au<br />
stat i s'au preumblat<br />
Prin oras de-au Intrebat :<br />
Unde s'a miscut, zicdnd,<br />
Un craiu mare de curdnd?<br />
lard trod linpdrat,<br />
Auzind s'anspdimdntat,<br />
Ziceind : mergeti de catati<br />
.51 veniti md'nstiintati<br />
Sã merg sd<br />
nchin si eu<br />
Ca unnia Dumnezeu" :<br />
Dar nici unul din noi nevoind sá primeascal rolul<br />
lui Irol ImpArat, täietorul de prunci, ni aveam Irod<br />
Imparat in trupa noastrà ; asa Ca reprezentatia cu<br />
Steaua Frumoasa i luminoasa ad se oprid.<br />
Ceeace fac actorii, astazi, aceam si noi, atunci : nu<br />
vream sä tim de repaosul duminical.<br />
Elisabeta Doamna, miscatà panal la lacrimi de ce
186 Din Torsul Zilelor, Vol. I<br />
Neclea, ne strangea in brate i ne säruta peste barbele<br />
mari de lanai<br />
Iar Steaua celor Trei Crai de la Rdscirit (copii mici<br />
dar regi mari) stralucia frumoasci 8i luminoasei.<br />
LOGODNA<br />
In 1861 tata ziceà la papuci papucele. Mai tarziu<br />
vorbia romane0e mai corect, dar pe atunci<br />
Tata fagaduise murna-mi, cu care se logodise, cá in<br />
dimineata zilei de Buna-Vestire va sosi in Go1e0i<br />
pentru celebrarea oficiala a logodnei. Chiemat, de datoria<br />
sa, de inspector al serviciului sanitar militar, sä<br />
dea o raga prin Moldova, tata porni la drum la sfar-<br />
§itul lui Martie: socotia sä se poata inapoia la<br />
Gole§ti pentru ziva de Buna-Vestire, adica pentru 8<br />
Aprilie st. v, (aniversarea lui). Dar, vorba ceea : socoteala<br />
de acasa nu se portive§te. In adevar, luna lui<br />
Martie st. v. din acel an fiind cIdà, zapezile se topisera<br />
(0 la §es §i la munte) i garlele se revarsasera<br />
pretutindeni.<br />
Faetonul" tatii, inalt pe roji i bine cumpanit, trecuse<br />
fära primejdia toate garlele revarsate §i ajunsese<br />
pe marginea Buzaului. Aci, insa, nu mai era trecerea<br />
posibila : podul §oselei fuses? luat de apà, i Buzaul,<br />
ie§it din matca, se revarsa peste maluri. Dinspre oras,<br />
autoritatile i episcopul priveau, neputincio0, infioratoarea<br />
inundatia. 0 multime de chervane, de care,<br />
de cart* 0 de trasuri, oprite de talazurile spumoase,<br />
apteptau pe amandoua malurile Buzaului sä se scurga<br />
inundatia ca sä caute un vad.<br />
Aceasta insemna o rabdare de vre-o saptamana.<br />
Tatal meu nu avea nici o zi de pierdut : el fagaduise<br />
logodnicei sale sa fia la Gole§ti in dimineata zilei de<br />
Buna-Vestire. Ce era de fa:cut ? Apa Buzaului trebuia.
Logodna 1S7<br />
trecutd, musai. Tata oferi zece galbeni cu zimti bintraului<br />
sau innontorului care va duce pe malal<br />
celálalt un capataiu de sfoard de care EA." se poata<br />
legt o funiã i de funia un otgon puternic, pentru a<br />
se stabili un du-te-vino". Dar nici un luntras, nici un<br />
inotator, nu se in..umet si deft piept cu talazurile.<br />
Vazand cum stau lucrurile, tatal meu, bun inotator,<br />
isi legal sfoara de mijloc si se avanta in valuri.. Dupe<br />
marl sfortari, urmarit de privirile inspaimantate i de<br />
strilatele de imbarbatare ale rnuttimii insirate pe amaridoua<br />
marginile, bälaiul medic francez izbuti sä ajunga<br />
pe malul drept al raului si... episcopul Ii inveli<br />
in suba sa de blana.<br />
-Erá mucahta infatisarea acestui tanar (cu favoriti<br />
si<br />
cu rnustatile rase) infasurat intr'o rassa de episcop.<br />
Sforicica trase funia care, la randul sau, trase otgonul<br />
i, ruultumita acestuia bine legat de stalpi adanc<br />
infipti in pamant, se stabili curand un du-te-vino".<br />
Chiar a doua ti un pod plutitor, agatat de otgon<br />
printr'un scripet mare cat o math.' de roaba, puta<br />
trece si vite i marfuri, fara a vorbi de chervanele,.<br />
carele, carutele i trasurile parasite pe malul stang.<br />
Printre acestea era i faetonul" tatii ramas in pastrarea<br />
lui Costache, tiganusul rob claruit tatalui meu<br />
de Vodd Barbu Stirbey (inainte de desrobirea tiganilor)<br />
si care ajunsese omul de incredere al tatii.<br />
A doua zi dar, podul plutitor fiind pus in serviciu,<br />
faeton u', cu Costache cu tot, fu prima trasura trecuta<br />
de pe malul slang pe malul drept al raului Buzau,<br />
revarsat. Costache, (pe cand se inhamau caii de la<br />
posta la faeton) alerga la episcopia, unde fusese (azduit<br />
tatal meu i, intinzand stapanului ceva invelit in<br />
hartia, striga ;<br />
Domnule Colonel, papucele.
188 Din Torsul Zile lor. Vol. I<br />
Toate pe lume le-ar fi ratacit Costache, dar papucele<br />
nu.<br />
Cum facii, cum drese, fatal meu, uscat, incalzit<br />
cu papucele gasite, sosi la Bucuresti, isi scrise cuvenitul<br />
raport de inspectia i porni seara spre Go testi<br />
(107 km.) unde fagaduise sa nu lipseasca a doua zi,<br />
ziva de Buna-Vestire. El lua cu sine pe D. DESSAIN,<br />
pictor francez, care trecea de la Constantinopol spre<br />
Paris.<br />
Pe la 7 dimineata, in ziva de Buna-Vestire, un eveniment<br />
zgomotos se petreca la Golesti nenea Nicolae<br />
Golescu, fostul mare logofat a treburilor de Inauntru,<br />
viitorul Vornic, si mai tarziu, locotenent domnesc,<br />
batea in usa dormitorului mamei strigand<br />
Scoala-te, Anico, ca azi e Buna-Vestire i trebuie<br />
sä soseasca frantuzul,<br />
Lasa, nene Lala, ca nu poate veni, raspunse<br />
mama din fundul asternutului. E prin Moldova. Nu<br />
tii ca s'au revarsat toate apele ?<br />
Ba stiu I raspunse nenea Nicolae. Dar frantuzul<br />
a spus ca o sà ving azi dimineata i frantuzul se tine<br />
de vorba. Cum va trece apele, e treaba lui ; dar le va<br />
trece,<br />
Nenea Nicolae, vointa puternica i suflet exceptional,<br />
isi ghicea iute semenii.<br />
Ca un raspuns vorbelor lui Nenea Nicolae, deodata<br />
se auzi, pe aleea Salciilor, talangi de cai de postal si<br />
glas de surugiu chiuind :<br />
Uä a a 6.<br />
Ma prind ca e frantuzul I exclama nenea Nicolae.<br />
Ne-am facut de ras.<br />
Era, inteadevar, frantuzul, cu pictorul Dassain i cu<br />
Costache pe capra. Motaia el, bietul Costache dar nu<br />
slabei din brate papucele.
Logodna. Regele Carol §i Dictionarul Dame 189<br />
Mama sari din asternut, se imbraca taraneste (asa<br />
se purtau pe atunci fetele boieresti) 0 avii Inca vremea<br />
sa iasa inaintea logodnicu'ui sau.<br />
Pictorul Dessain, desi obosit de drum, se trezi deabinelea<br />
la frumoasa vedenia si, apucandu-si creioanele<br />
si estompele, fixa pe hartia, in delicate pasteluri, portretele<br />
celor doi logoditi.<br />
Posed si astazi aceste pasteluri. Culorile sunt aproape<br />
nealterate dupe sease zeci 0 unu de ani. 0 mai fi<br />
traind Dessain ?<br />
Logodna oficiala fu celebrata in ziva de Buna-Vestire<br />
1861 (dupe cum fusese hotarit). Casatoria se facii<br />
in luna urmatoare (Maiu 1861) ; iar, in Februarie 1862,<br />
aparui si eu pe lume..<br />
REGELE CAROL SI DICTIONARUL DAME<br />
Regele Carol adunase, in bogata sa biblioteca, o<br />
multime de carti vechi, de editii de lux si de volume<br />
-rare. El stia foarte bine romaneste (desi nu se putea<br />
dezbara de accentul sau german); citea foarte mult<br />
scrierile autorilor romani (chiar tiparite cu" litere<br />
chirilice) si poseda o splendida ev,..nghelia a lui Dosofteiu,<br />
legata frumos, cu balamale si paftale de argint,<br />
Mi-am permis, odata, sa-1 intreb de unde stia asa bine<br />
romaneste ? Regele Carol, scotand din raft minunata<br />
evanghelia, 0 intinzandu-mi-o, imi raspunse :<br />
De aci.<br />
Räsfoiram amandoi splendidul volum si observai ca<br />
multe fraze si cuvinte neaose erau subliniate cu unghia<br />
sau cu creion albastru.<br />
Da, ingana Regele. Multe intorsaturi frumoase am<br />
gasit aci, dar mi-ar trebui un glosar ; caci nu stiu totdeauna<br />
sensul cuvintelor romanesti.<br />
Peste cate-va zile, ii adusei, legate, si insemnate cu
190 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
coroana si initiala ReLf,e ui, dictionarul franco-ron an si<br />
cele doua volume ale dictonarului romano francez at<br />
lui Dame si ii zisei :<br />
lath' glosarul Lautat. Nu e complect, dar cu timpul,<br />
afland cuvintele cari lipsesc d n el, le voiu adaoga,<br />
la locul lor ; astfel, voiu imbog ti dictionarul, 6.'6 a'l<br />
complecta e cu neputinta,<br />
Foarte bine, zise Regele Carol, multumindu'mi.<br />
Vom colabora: eu voiu trece in exemplarul meu (al dictionarului<br />
Dame) cuvintele aflate de mine qi de d-voastra<br />
; iar d-voastra. yeti trece in exemplarul d-voastra<br />
cuvinte'e aflate de d-voastra si de mine.<br />
Asa si facuram. Posed un exemplar in care am trecut<br />
cuvintele lipsa aflate de Rege'e Carol si de mine.<br />
De pilda : buture (in sensul gigot"); a deretica (in<br />
sensul de a aranja); duba (in sensul de luntre) ; pre-<br />
Val; a face cu pricea ; prigor, ramerd, etc. Ce se va<br />
fi facut exemplarul Regelui Carol ?<br />
Inteo zi, dupe colaborarea noastra, Regele Carol<br />
imi zise :<br />
Am gresit, comandand d-lui Hasdeu Magnum<br />
Ethirnologicum. D-sa era singurul om caruia CI puteam<br />
cere : ce a facut pana acum e admirabil. Dar varsta<br />
d-sale inaintata nu'i va permite A.' termine o asa de<br />
gigantica lucrare. Ar fi putut, Insä, in cate-va luni,<br />
ami compuna un minunat glosar.<br />
Nici nu incape vorba.<br />
ABATELE DUCIS<br />
Printesa Eliz - -Filipescu era fiica lui Voda Gheorghe<br />
Bibescu, Ea fusese luata in casatoria de Iancu Filipescu,<br />
zis Vulpache. Relatiunile foarte afectuoase ale<br />
tatalui meu cu Bibestii (si relatiunile, de acelas soiu,<br />
ale mamei cu Filipestii, indicau pe Eliza Filipescu, sa.
Abate le Ducis 191<br />
fia nw copilului celui d'intaiu nascut din casatoria latii<br />
cu mama, adica eu.<br />
Printesa Eliza, foarte inteligenta i foarte culta, avea,<br />
totti, toate crezurile lumii sale 0, pentru o imparatia,<br />
nu s'ar fi departat cu o schioapa de ideiile batrânilor.<br />
Fiini licean la Paris, dupe martea muma-mi, ma<br />
dusei sa-i fac o vizita. Sedea pe malul drept al Seinei,<br />
Rue Drouot", unde adunA, in juru'i, toti românii<br />
parta0 ai ideilor de alta data. Eu eram un mucos<br />
de vre-o 14 ani 0, bine inteles, nu impärt4am parerile<br />
batranilor, Printesa Eliza ierta finului sau asemenea<br />
cusururi, Framântata, insä, de dorinta de a le<br />
indrepta i, cunoseandu'mi gustul pentru literatura., imi<br />
darui, când o vizitai, douà mici volume pretioase, tiparite<br />
in elzevir pe hârtiä de Holanda. Erau operile<br />
abatelui Ducis, autorul unor tragedii somptuoase,<br />
dupa gustul de la sfär0tu1 veacului XVIII, Hamlet,<br />
Otlzelo, etc,, cu subiectele luate, insä, din Shakesperare.<br />
Sa inveti pe dinafara versuri de ale lui Ducis.<br />
Sunt, in tragediile lui, tirade admirabile, imi zise na-<br />
0.-mea<br />
Supus, fagaduii.<br />
Nu numai, insä, ca nu ma finui de cuvânt, dar, cefind<br />
tragediile abatelui Ducis, mi se de0epti curiozitatea<br />
s`j. cunosc operile aceluia dupa dramele cdruia<br />
Ducis intocmise tragediile sale. Cum vedeti, cadoul<br />
printesei Eliza avusese un rezultat nedorit, pe care<br />
na0ca, daca Far fi qtiut, Far fi proclamat deplorabil.<br />
Citii, dintr'un suflet, operile lui Shakespeare (in traducerea<br />
franceza, bine inteles) i, când, peste un an<br />
(prin Noembrie, de Sf-ta Eliza), ma dusei sa fac nä0chii<br />
vizita obligatoria: &Ansa ma intreba :<br />
Eh ; ai citit operile lu Ducis ?<br />
Da na0ca, raspunsei : am citit 0 operile lui<br />
Shakespeare.
192<br />
Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
tin sAlbatec, brutal si lipsit de orce bun gust".<br />
0 fi, nAsica. Dar, fara.' Shakespeare, ce s'ar fi<br />
fAcut abatele Ducis ?<br />
Cum vedeti, eram cam rail crescut si nu<br />
deam Inca bine seama ca sunt adevairuri cari nu trebuiesc<br />
spuse, mai ales unora.<br />
Printesa Eliza sari in tavan<br />
'ini da-<br />
Ce-ai zis ! Iti permiti sal compari pe Ducis cu<br />
destrAballatul acela de englez.<br />
Ba chiar sa,' prefer destrAbAlatul de englez ! replicai,<br />
Mi se pare cà naisica m'a dat afarA. In tot cazul,<br />
n'am mai vAzut-o.<br />
Fiul ei, Alexandru Filipescu, nu ma* tinii de eau,<br />
mai tarziu. Ba chiar, printii Alexandru i Gheorghe<br />
Bibescu, fratii ei, precum i sotiile lor, printesele<br />
Elena si Valentina, si copiii acestora, imi dovedirg o<br />
deosebith prieteniA. Dar nAsica, cred, cä nu m'a iertat,<br />
niciodatal, de lipsa mea de respect pentru abatele<br />
Ducis.<br />
COSTUMUL DE CATIFEA CERULIA<br />
Coana Asica Filipescu venia regulat la noi, la Cotroceni,<br />
odatä pe saiptalmanA, sä vad5 pe mama, prietina<br />
sa. Regulat aducea i pe fiul sAu Nicu (Niculae<br />
Gr. Filipescu) ca sä se joace cu mine, ceeace faceam<br />
amandoi fàrá multä porunceall.<br />
Regulat, deasemenea, Nicu venia la Cotroceni, spilcuit,<br />
frezat, i pleca desmatat i ciufulit,<br />
Para ad, paguba nu fusese mare. Jaf in ciuperci.<br />
Dar, intr'o zi, paguba fu simtitoare, Iacä ce se intamplA<br />
:<br />
Coana Asica adusese la Cotroceni pe Nicu, gatit ca<br />
o pApusl. Para '1 vAd : era imbrAcat inteun costum<br />
:
Cei patru frati Go le§ti, Iii ai lui Dinicu Golescu
1.<br />
4-<br />
.aftt<br />
r<br />
-: :....<br />
. --4.<br />
'1%-.''.<br />
4:<br />
t.<br />
N;<br />
-,.....;.,.fk-m : a r,_,,,-, '''<br />
g/j_,c.".<br />
- 1 ,r -k V i, .' ....<br />
' 4.::,4"' ,,,,.1.k:*.ii,;,<br />
,.<br />
.<br />
boiereascd a GoleOlor<br />
IP<br />
'fr<br />
e<br />
;<br />
.k-o,-**-14!.<br />
.<br />
,.<br />
.<br />
1..i-__......,._° '..,..,........,,,..;.__,_._ .....%-.,..:: -__..6.4..........v.,,....,,,_, off...-,,,--4+jtvg?,ti, ...._ ... , ,-;:k .7,,<br />
Curtea boiereascd a Golestitor<br />
. .
"IRSIC2,11171r==11.21:171:111i<br />
Casa parinteascd, de sub dealul Cotrocenilor, la Bucure§ti<br />
_<br />
stF<br />
/WiktY61<br />
R', :<br />
.;<br />
..s
Costumul de catifea cerulie 193<br />
de catifea cerulia, purta un guler lat, alb, scrobit,<br />
calcat frumos (pe atunci la moda pentru copii si numit<br />
guler marinar) ; in piciore Nicu avea pantofi de<br />
lac si era frez.tt ca un puddle". Bietul perisorul lui<br />
balaiu ! ,Ce ajunsese ! Totus, cu ochii mari, albastri,<br />
Nicu era frumos de pica. Eu, eram imbracat, ca de<br />
obiceiu, cu o camasu ta. i<br />
pantalonasi, incheiati sub<br />
genunchi, de panza de casa taraneasca, in cap cu<br />
turcä de miel neagra munteneasca, incins cu bete 0,<br />
in picioare, cu opincute.<br />
Marla in 'nand, plecaram, Nicu i cu mine, sa ne<br />
jucam, prin enormul loc viran. Jucaria ne fu sortità<br />
de imprejurare fu sa ne tinem dupe o broasca care<br />
mergea spre balta ei si s'o vedom cum sare. Din saritura<br />
in saritura, broasca dada de namol ; noi, dupe<br />
ea. Broasca mai san i ajunse la helesteu ; noi, dupe<br />
ea. Dar, aci, broasca disparn in apa ; Nicu si cu mine,<br />
ingropati in namol 'And la genunchi, ne uitaram unul<br />
la altul, mahniti ca ne scapa jucaria. Nicu ma int eba,<br />
cu glasul pe jumatate<br />
E adanca balta ?<br />
Eu, raspunsei, cu glasul hotarat, ca unul care stiä bine :<br />
Nu. Langa. mal e apa mica.<br />
Nu stiu care din noi propuse<br />
Hai sä prindem broasca.<br />
Vitejeste, porniram inainte prin namol : mai cazuram,<br />
mai ne tavaliram prin mocirla, mai ne ridicaram ; dar,<br />
ne opriram, uimii, pentruca apa ne ajungea la beau.<br />
Dupa o consultare Vacua', muta, tinuta numai din<br />
ochi, baturam, (tot vitejeste) in retragere. Nu prinseram<br />
broasca, dar Nicu Ii lasase in namol pantofiorii<br />
de lac si eu imi pierdusem caciula. Opincutele<br />
nu le puteam lash in namol, pentruca, nojitele lor, de<br />
par de capra, lungi de peste un stanjen, imi infäsurau<br />
picioarele panä mult deasupra glesnelor.<br />
13
194 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
Iara§ mana in mana, porniram in cautarea altei<br />
broa§te. De acasa, insa, glasuri departate ne chiemau<br />
sa ne luam laptele toentrucä sunase ora gustarii".<br />
Bine inteles, ne duseram acasa, fara sä dam mare<br />
importantä halului in care eram. Coana Anica, insa,<br />
ii dada multa importhnta. Speriata, ingrozita, striga la<br />
noi :<br />
Ce e asta pe voi ? Ce ati patit ?<br />
Explica, daca ! Nici nu incercaram.<br />
Mama doica (baba Nastasia), ne Fah', ne spala, ne<br />
schimba, calea-valea, cum a crezut mai nemerit (pentru<br />
mine era mai lesne, pentru Nicu, insa, ceva mai greu).<br />
Nicu nu mai era frezat ; frumosul guler alb ajunsese<br />
ca o zdreanta murdara ; costumul de catifea cerulia<br />
era prapädit ; iar pantofiorii de lac ramasesera prin<br />
nämol,<br />
cine §tia unde.<br />
Coana Anica, multumita mangaierilor §i sa'rutarilor<br />
prietenii sale, i§.1 stdpani groaza §i i§i veni in fire,<br />
dare.. numai aduse pe Nicu la Cotroceni.<br />
REGINA ELISABETA SI REPUBLICA<br />
Cam pe la 1913, inainte de campania noastral in<br />
Bulgaria, (eram pe atunci Director G-ral al Teatrelor)<br />
fusei chiemat telefonic, o dupa amiaza, la Palat. Aceasta<br />
chiemare ma mira pentruca nu se pregatise nici o<br />
auditia muzicala §i nu sosise, Inca, ora ceaiului, la<br />
care eram poftit odata pentru totdeauna. Indata ce<br />
intrai, fara sämi dea ragaz sa.mi<br />
fac cuvenitele teme-<br />
neli, Regina Elisabeta, plimbandu-se, cam enervata, de<br />
colo 'Ana colo, ma apostrofa pe frantuze§te:<br />
Daca dan§ii voiesc republica, nu au decal sa<br />
§i-o Lea. Noi le lasam câmpul liber §i plecam.<br />
Luat a§a, repede, pe nea§teptate, ramasei, o chi*<br />
ca traznit. Dar, reculegandu-ma, raspunsei
Regina Elisabeta qi Republica. Zmeul 195<br />
Bine, Doamna, Majestaiile Voastre làsai campul<br />
liber i plecati. Ce ne facem, insä, noi, monarhistii,<br />
care nu plecam ?<br />
Regina Elisabeta se asezä pe un fotoliu, zâmbI, i<br />
imi zise, bland :<br />
Nu e vorba de d-ta, Alexandre, nici de prietenii<br />
d-tale.<br />
La putere erau Conservatorii. in Minister stralucea<br />
Take Ionescu. Se stia de toli fierbintea noastra prietenil<br />
Dacd nu era vorba nici de mine, nici de el,<br />
atunci, de cine oare, era vorba ? Cine, oare, erau acei<br />
dán.ii? Bietul Take, cu toate svonurile calomnioase<br />
colportate de interesati sau de naivi, a dovedit, pana:<br />
la ultimul s'au moment, cà taxa avea nevoià de monarhia.<br />
i cà, prin urmare, el era monarhist.<br />
Am mai vorvit mult de republica, in ziva aceea, cu<br />
Regina Elisabeta, cu gandul sal prind din cine stiá<br />
ce cuvinte de cum era vorba. Dar &Ansa nu a rasat<br />
sä se in'ieleaga ao. ceva.<br />
De cine, oare, era vorba ?<br />
ZMEUL<br />
Prietenia mea cu Henry Cazes avea obarsià depairtatä<br />
sosit in Bucuresti in 1853, sub domnia lui Vodä<br />
$tirbey, fatal meu fusese primit cu alai de mica colonia<br />
franceza ; printre membrii ei se prenumaira si fatal<br />
lui Henry ; mama lui, grea de viitorul meu prieten,<br />
fu cum e i firesc dienta taddrului medic francez<br />
; el o mosi ; primul vaiet, din viatà, Henry Cazes<br />
II tipä leganat de manile tatalui meu ; iaca obarsia<br />
viitoarei noastre intime prietenii.<br />
Familia Cazes sedea, pe atunci, peste drum de Comandamentul<br />
Armatei acolo unde este acum Statul<br />
Major si Comenduirea inteo cäsufa. cu bataiturd
196 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
gradinita, ca la mahala (pe vremea aceea) dar<br />
spatioasa i cladita din zid, lucru rar ; pe atunci, peretii<br />
caselor erau, mai in totdeauna, de paiantä.<br />
Vre-o vase sau vapte ani mai tarziu, fatal meu, insarcinat<br />
cu organizarea serviciului sanitar militar, al<br />
carui spital central fusese oropsit in vechile zidiri dela<br />
Mihai-Voda, privia cu jind moderna cladire a Comandamentului<br />
Armatei instalata in viitoarea strada Stirbey-Voda.<br />
Ad, o incapere spatioasa i insorita servia<br />
de birou unei singure persoane pe cand, la Mihai-<br />
Voda, in incaperi stramte i igrasioase se imbulzeau<br />
sute de bolnavi. Neputand obtine pentru spitalul sàu<br />
(prin buna intelegere) frumoasa cladire de care<br />
era vorba, tata recurse la mijloace extreme.; intr'o<br />
noapte, evacua toti bolnavii dela Mihai-Voda, Ii muta<br />
(cu saltelele lor zdrenteroase) in incaperile spatioase<br />
ale comandamentului i dete foc vandramalelor<br />
dela Mihai-Voda. A doua zi se facn mare galagia la<br />
Ministerul de Rázboiu, unde se declara ca trebuia<br />
golita imediat claidirea noua de bolnavii varâti intransa,<br />
Golii voi cladirea contaminata, afirma tata : zic<br />
contaminata, deoarece bolnavii, evacuati in ea, sunt<br />
ciumati.<br />
Nimeni, bine inteles, nu se mai apropia de noua<br />
cladire, unde nu idea. (iaravi, bine inteles) nici<br />
un ciumat.<br />
Moderna cladire a Comandamentului Armatei ramase,<br />
aproape 40 de ani, Spitalul Militar Central.<br />
Tertipul tatalui meu izbutise. La Mihai-Voda, recladit<br />
sistematic, fu instalata archiva statului. Acolo e<br />
acum.<br />
Incendiul dela Mihai-Voda (vi urmarile sale), facued<br />
ca familia Cazes sa locuiasca pestre drum de<br />
spitalul militar i sä vaz5, mai des, tanarul medic<br />
francez care venia, in toate diminefile sa'0<br />
inspecteze
Zmeul, Avocat sau Ministru 197<br />
serviciul sanitar militar. Henry Cazes crescii baiat<br />
mare (era cam de vre-o 12 ani) i i se zicea generalul<br />
pentru ea fusese primit pe lume de tatal meu, facut<br />
acuma general.<br />
Intre timp tatal meu se insuruse i intemeiase neamul<br />
al carui prim nascut fusei en. Inteo dimineata,<br />
venind calare la spitalul militar, tata vazii pe baielandrul<br />
Henry Cazes cu obrajii inundali de lacrimi.<br />
De ce plangi ? intreba galonatul calaret.<br />
Un baiat 'mi-a luat zmeul I raspunse copilul. A<br />
incercat el sa Lea' incurcatura dar s'a lasat pentruca<br />
zmeul men era mai mare. Vazandu-se razbit, baiatul,<br />
'mi-a furat zmeul azvarlind coinace,<br />
Care baiat ?<br />
Ala din Curtea aia.<br />
Intr'adevar, un §trengar, cam de varsta lui Henry,<br />
aruncase, din curtea vecina, coinace i prinsese zmeul.<br />
Tata nu stätii nici o clipa la indoiala :<br />
el sari jos depe<br />
cal, infra in curtea cu pricina, luä zmeul din manile<br />
0rengarului buimacit, II dadà inapoi lui Henry, si ii<br />
zise :<br />
N'ati zmeul §i numai plange un general nu trebuie<br />
sa planga.<br />
Veche obar0a avea prietenia mea cu Henry Cazes.<br />
AVOCAT SAU MIN1STRU<br />
Intr'o dimineata, la hotelul Caraiman, din Sinaia,<br />
sunt trezit de portar care imi spune c5. d. Lieman,<br />
arhitectul Regelui, Irni da intalnire la 11,45, la Castel<br />
Peleq, ca sa-mi arate o mobila veche, un dulap normand<br />
mi 'se pare", cumparata de Rege i sosita cu trenul<br />
din ajun; d. Lieman imi recomanda sa intru pe<br />
portita de din dos; imbracat cum o fi, de oarece nu<br />
o sa intalnesc pe nimeni. Ma imbracai, deci, cu cos
198 Din Torsul Zile lor. VoL I<br />
tumul de tenis, mk" dusei sà-mi fac partida in pare si,<br />
cu racheta in mang, ma prezintai 'a 11,45, la portita<br />
dosnia. Balranul d. Lieman, cu care eram foarte prieten,<br />
imi deschise si ma conduse, prin coridoare intortochiate,<br />
spre sala unde se depusese lada cu mobila<br />
veche. Deodatal, ca An fa'cut, se deschise o usd si ma<br />
pomenii nas in nas cu Regele Carol, Eram foarte incurcat,<br />
si de prezenta mea (prezenta pe care o credeam<br />
nestiuta) si de costumul meu cu rachetä. Regele<br />
ranji (acesta era zambetul Regelui) si zise:<br />
V'a chemat Lieman sä va aräte noua mea achizitiä<br />
; e foarte frumoasà. Veti vedea.<br />
Mormaii cg, inteadevär, aceasta era cauza prezentei<br />
mele acolo. Atunci, Regele exclaing:<br />
Vin si eu.<br />
Continuar5m callatoria. Regele zise, deodata.:<br />
Mi se spune ca d. Take Ionescu nu vrea sá intre<br />
in minister. Pentru ce ?<br />
Atunci ghicii ca.' invitatia d-Iui Lieman era o stratagema<br />
pusá la cale de insusi Regele, care stiindu'mi<br />
relatiile cu Take Ionescu, voia sä se informeze... pe<br />
departe.<br />
Räspunsei:-<br />
Probabil, Sire, ca d. Take Ionescu nu vede momentul<br />
oportun pentru realizarea vre-unei reforme.<br />
Oricare consilier al M. V. poate conduce foarte bine<br />
un departament, fara" ca prezenta d-lui Ionescu in minister,<br />
sä fie indispensabild. Si apoi, sa' stia" M. V. cä<br />
(I. Ionescu eastiga, pe an, ca avocat, fiind in opoziti5,<br />
vre-o doua-trei sute de mii de lei, cari ii ajutä sä tr5.iasca'<br />
pe cand e ministru.<br />
Asa de mult eastiga? intreM Regele. bumneavoasträ,<br />
credeti, prin urmare, cä d. Ionescu face un<br />
sacrificiu cand infra' in minister ?
Avocat sau Ministru. 0 recunoastere 199<br />
Un simplu sacrificiu bänesc, Sire ! replicai, Un<br />
asemenea sacrificiu nu conteaza pentru d, Ionescu.<br />
Daca e cum ziceti, ingana Regele, mult mi se<br />
explica.<br />
Regele Carol a chemat la minister, cateodata, pe<br />
Take Ionescu, dar niciodata la Ministerul de Externe,<br />
a carui directiva era inspirata, dupe cum se ti'ai, de<br />
insu0 Regele CaroL<br />
Ii povestii lui Take Ionescu aceasta intamplare.<br />
Da replica eL Ma simte adversarul lui in oare<br />
cari chestii. Nu tiu la care chestia gande0e, dar voiu<br />
afla. Sa d?a Dumnezeu sa nu fia la chestia care ma<br />
pasioneaza; ad, a. fi ireductibil.<br />
Consiliul de coroana, da la 1914, a lamurit mune.<br />
0 RECUNOASTERE<br />
E v arba de intelesul militar al cuvantului.<br />
Cei cari au urmarit povestirea acestor anecdote i0<br />
aduc aminte ca., in Iulie 1884, tata i0 traià ultimele<br />
zile intr'o chilia a manastirii vechi de la Sinaia, uncle<br />
veneà sä-1 vada Regele Carol, aproape in toate diminetile.<br />
Eu stateam afara, la 4a, ca sa nu turbure cineva<br />
convorbirea lor.<br />
Intr'o dimineatä auzii glasul tatalui meu, chemand:<br />
I.<br />
I eram eu. Aqa imi zicea tata. Intrai qi Voda-Carol<br />
ma intreba :<br />
Se poate ca un escadron sa mearga intr'o zi de<br />
la Sinaia la Campulung peste munti ? Eu cred ca nu<br />
se poate.<br />
Iaca ce se petrecuse. Voda-Carol pusese intrebarea<br />
tatalui meu care ii replicase : SA intrebam pe Alexandru.<br />
El ti'a toate potecile muntilor. Si tata ma chiema.<br />
Raspunsei la intreba:ea lui Voda-Carol 0 la parerea lui :
Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
Ba ma prind ca se poate.<br />
Vedeam bine ca, din patuI sau de bolnav, tata ma<br />
privea furios ; dar nu pricepeam de ce.<br />
Urmatoarele cuvinte ale Regelui Carol imi detera<br />
explicatia:<br />
Primesc prinsoarea.,. Care ar fi itinerariul ?<br />
Trebuie, raspunsei, mai mult de 12 ore. Pornind<br />
la 6 dimineata, din Sinaia, s'ar ajunge la 8 seara in<br />
Campulung. Se iese din padure prin drumul care duce<br />
la Varful cu Dor ; se coboara la Obar0a Ialomitei ; se<br />
urea, pe malul celalalt, la Strunga; se urmeaza linia<br />
hotarului, spre Sft. Ilia, de unde se fac trei poteci spre<br />
Rucar, prin Valea Muierii, prin Valea Ferestraelor §i<br />
prin Valea Dambovicioarei, De la Rucar la Campulung<br />
§oseaua e ca in palma prin Drafoslavele §i Mateia0 ;<br />
dar e mai de ocol. Apucand, insa, de la ie0rea din<br />
Drago,lavele (acolo unde e o fantana, la dreapta) peste<br />
dealuri, pe un drum cam nebatut, se ajunge tot la<br />
poalele Mateia§ului, la Podul Raului Doamnei, in marginea<br />
Campulungului, dar cu o jurnatate de ora mai<br />
iute. Bine ! zise Regele Carol. Sunteti ofiter de rezerva<br />
in artilerie : aveti, prin urmare, cal 0 echipamentul<br />
complect ; maine, yeti pleca la Bucure0i, ca sa va luati<br />
calul 0 echiparnentul de campania ; poimaine, yeti face,<br />
in uniforma, cu echipamentul de campania intreg, etapa<br />
Sinaia-Campulung, prin Sft. Ilie, in 14 ore.<br />
Sire, observai, sa aiba in vedere M. V. ea, pentru<br />
a face acest drum, un cal trebuie antrenat" 0 ca.,<br />
al meu, nu a ie§it din grajd de o lima.<br />
Cate zile credeti suficiente pentru a vä antrena."<br />
calul ?<br />
Calului meu, o jumatate sange arab, cinci zile ii<br />
ajung.<br />
Perfect! conchise Regele. 0 zi, ca sal mergeti la
0 recunoa§tere 201<br />
Bucuresti ca sä preparati toate ; o zi, ca sa veniti inapoi<br />
cu ele i cu calul, la Sinaia ; cinci zile, pentru a'l antrena",<br />
total, sapte zile. Peste opt zile, la ora 6<br />
dintineata, aghiotantul meu de serviciu va va da pornirea<br />
i, la ora 8 seara, d. comandant al pietei Campulung<br />
vä va primi la marginea orasului. Cat despre<br />
valoarea prinsorii, ea va fi : o discretid.<br />
Ma inchinai<br />
si iesii.<br />
Tata iarasi rostogolia catre mine, din patul sau de<br />
bolnav, ochi furiosi ; iar Regele Carol radea cu pond.<br />
0 discretid ? Oare, faced Regele Carol un joc de<br />
cuvinte ?<br />
Dupa plecarea Regelui Carol, tata striga la mine<br />
manios.<br />
Trebuie sal castigi, hi ruptul capului, prinsoarea<br />
pe care ai avut neobrazared s'o faci cu Regele. Daca<br />
ai pierde, cum ai plati ? Ne-am ruina cu totii si tot<br />
nu ar fi discretia" ta vrednica de o prinsoare cu un<br />
Rege.<br />
A doua zi, conform ordinelor Regelui, plecam ii Bucuresti.<br />
Ma inapoiai la Sinaia in ziva urmatoare, cu<br />
echipamentul complect i cu Stela, calul meu de arme.<br />
Stela era o iapa de sapte ani, roib inchis, cu o stea<br />
in frunte (de unde i numele ei), prasita la Gostava t<br />
(Teleorman), moOd a Golestilor, de nenea Costache<br />
Racovita, fratele muma-mi. 'fatal meu daduse lui nenea<br />
Costache doi armasari ara`pi, Antar i Emir, daruiti de<br />
insusi sultanul tanarului medic francez care insotise la<br />
Stambul pe Vnda-Cuza, pentru ca primul Domn al<br />
Principatelor unite sa primeasca cuvenita investiture.<br />
Mai tarziu, in 1865, a primit-o i Voda-Carol, tot<br />
insotit de fatal meu. Dar aceasta investiture a fost<br />
cea din urma: Domnii romani au devenit independenti<br />
Regi.<br />
Stela era manza unei iepe radautene si a lüi Emir,
202 Din Torsul Zilelor. Vol. 1<br />
alb-portelan, impestritat cu roib inchis. Nu nuirai fata.<br />
roaiba-inchisa o mostenise Stela de la tatal sau, dar<br />
sufletul indraznet. Stela nu rabdase pe spatele ei,<br />
niciodata, alt calaret decal pe mine, care ii aduceam<br />
in toate zilele, ba zahar, ba un manunchiu de iarba<br />
verde sau trifoiu, ba morcovi, ba chiar si flori. Ca la<br />
o amoreaza, deh !. Locotenentul Baldovici (raposat colonel),<br />
pe atunci cel mai strasnic calaret din armata<br />
romana, rugat de tata sa dreseze pe Stela, o inapoia,<br />
pentru Ca (zicea el) prea ii era caracterul rau. In<br />
adevar, iapa, neputandu-1 trail% se culcase pe jos.<br />
Vre-o zece ani mai tarziu (Baldovici ajunse Lt.-Colonel)<br />
strasnicul calaret imi zise<br />
Stela m'a invatat cä strasnicia nu e singurul mij-<br />
loc pent u a stapani caii chiar oamenii.<br />
De la muma-sa, radauteana, Stela mostenise o talia<br />
mai rasarita de cat a unui arab.<br />
Timp de cinci zile, urcai, cu Stela, drumurile I poteci<br />
e, mai mult sau mai putin prapastioase, ale muntilor<br />
; dupe cinci zile, Stela trecea, Fara nici o dificultate,<br />
prin locurile pe unde numai caprele se suiau.<br />
A opta zi, la sase dimineata, d. colonel aghiotant<br />
Regal imi dadu pornirea, pe platoul din fata. cazarmii<br />
Vanatorilor.<br />
Stela fusese potcovitä din nou in ajun, cu potcoave<br />
de otel, de ea:he d. maister, potcovarul nostru, venit<br />
intr'adins, din Bucuresti.<br />
Pe la zece, treceam garla Ialomitei si atacam pieptul<br />
din spre Strunga. Pieptul (foarte inclinat i foarte<br />
alunecos, acoperit cu un fel de lespezi cum e ardezia,<br />
dar albe-galbuie) era prapastios si inalt ; potcoavele<br />
calului alunecau sarii jos, luai darlogii in prelung<br />
L<br />
: ei<br />
pornii inainte. Usurata de povara calaretului, Stela nu<br />
mai aluneca, i pasia sigur, ca o caprioara ; dar ajunsä<br />
in capatul dealului numai apa. (arsita soarelui de hi-
0 recunoa§tere 203<br />
lie, reverberata de lespezi, dogoria, in adevr, ca din<br />
cuptor), iapa Ii facea vant cu coada, având aerul sa<br />
zica : of 1 bine ca am scapat.<br />
Aruncai ochii, inapoi : afurisit delus ! un escadron,<br />
cat de buni, i-ar fi caii, nu ar putea sui asa. povarnis.<br />
Dar mai stiam un drum: coborand cursul Ialomitei,<br />
vre-o 4 km. pada la o poiana frutnoasa, se facea, pe<br />
marginea dreapta a garlei, un drum de care suind dealul<br />
costis si ajungand tot unde ajunsesem. Drumul acesta<br />
era cu vreo 4 km mai lung dar ocolia pieptul cu lespezi<br />
galbui. Ce e 4 km pentru o trupa calare ? Deci,<br />
un escadron putea sul unde ajunsesem eu.<br />
De uncle ajunsesem, poteca era ca in palmä pang la<br />
pichetul de la Sfantul Ilia. Sosii ad pe la 11 0 juinatate,<br />
semnai in registrul de- inspectia, i pornii inainte.<br />
Arsita soarelui i oboseala ma cam trageau a pirotealä.<br />
Poate cal nu dormisem destul noaptea. Zarind<br />
intr'o lane*: coapta, la umbra unui copac, o scorbura<br />
cu apa rece, ma oprii ad, descalecai, luai seaua de<br />
pe Stela, ii scosei mustiucul i zabala cu darlogii (astfel<br />
incat capetelul reglamentar nu mai era cleat un<br />
capastru de care se prindea pana capastrului" (o<br />
curea de piele lunga i solida menita sà priponeasca<br />
calul). Dupe ce plimbai putin pe Stela 0 o adapai, ii<br />
dadui graunte, rontaii i eu ceva merinde, ma lungii<br />
cu capul pe sea 5i...<br />
adormii, cu pana capästrului in<br />
mana.<br />
and ma trezii (peste vre-o douazeci de minute)<br />
pana capastrului imi scapase din mama, iar Stela<br />
pasteà linistità, la vre-o saizeci de metri de mine. Ce<br />
sà ma fac ? 0 situatia pe cat de caraghioasa pe atat<br />
de tragica. Imi scapasem calul si ma vedeam nevoit<br />
sa ma inapoiez la Sinaia cu seaua in spinare si cu...<br />
prinsoarea pierduta.<br />
Ma facusem de ras,
204 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
Ne0iind incotro, ma sculai qi, in absoluta incomtienta<br />
-fluerai chemand:<br />
Stela l<br />
Spre marea mea mirar:, iapa ridica capul, se uitä<br />
la mine 0 veni in galop, ca un caine. Ma trecuserà<br />
lacrimile de bucuria ; o sarutam pe nazi ; Stella dedea<br />
din cap cu aerul de a zice : Te-Ji indoit de mine.<br />
Pusei §eaua i imi vazui de drum, Poteca, cam<br />
neumblatd qi plina de buruieni, ma duse, dupe vre-o<br />
cloud ore de marq, la una din cele trei vai, la Valea<br />
Muierii, mi se pare. Vedeam eu ca drumul era para."sit,<br />
dar nu puteam banui cauza qi, inca mai putin,<br />
grozavul obstacol de care era sa ma izbesc. Urmand<br />
cursul paraului de pe fundul vaii, vazui pierzandu-se<br />
apa pe sub ni0e colosale stanci de quartz cari, se<br />
vede treaba, se prabu0serd de curand din munte.<br />
Fenomenul acesta imi fu explicat mai tarziu ; pentru<br />
a croi oseaua RucarBran, se sparsese muntele cu<br />
Zinarnitä i blocurile de quartz, enorme cuiburi de 2<br />
si<br />
chiar de 3 metri lautura, cazusera in fundul<br />
vaii,<br />
aqa cal o facusera impracticabila. Par'ca un gigante,<br />
jucand table, ar fi rasturnat acolo paharul cu zaruri colosale.<br />
Ce sa ma fac ? Ca s'o apuc vie alta vale, trebuia<br />
s'o iau la calea intoarsa qi sa pierd vre-o trei patru<br />
ore, Nadajduii (pe atunci neiddjduiam, pentru ca nu<br />
*tiam Inca, ceeace qtiu astazi, ca nadejdea e o amagiala).<br />
Aà dar, cum am zis, nadajduii ca voiu plated<br />
trece obstacolul cad II judecam putin intins.<br />
Amintindu'mi cum venise Stella &and o chiemasem<br />
peste zi, facui o indrazneata incercare :<br />
descalecai,<br />
scosei mu0iucul, zabala i darlogii, (pentruca iapa sa nu<br />
se incurce in ei), plecai pe jos inainte, sarind din<br />
bolovan in bolovan ; alesei, cu grija, cubii cei cu suprafetele<br />
mai orizontale, i lasai pe Stela slobo 3a in
0 recunoa$ere 205<br />
dosul meu. and ma aflai la vre-o 20 de metri de<br />
punctul de plecare, ma intorsei i chiemai pe Stela.<br />
Iapa statuse locului, se balacise putin in parau si nu<br />
ma slabia din ochi. Dupe o clipa de indoiala, Stela<br />
veni spre mine pe acest nou drum ; mai cara, mai<br />
sari, dar, in sfarsit, ajunse pe cubul de unde o chiemam.<br />
Incercarea izbutise. Daca obstacolul nu se facea<br />
mai af*isit de aci in colo, stiam cä II puteam trece.<br />
Asa si fu. Cu chiu, cu vai, daduram iarasi de f undul<br />
\Tali unde ne puturam racori in apele reci ale paraului,<br />
trecut pe subt stanci, Ne intalniam din nou,<br />
paraul i cu noi ; el trecuse pe sub cuburile de quartz<br />
iar noi pe deasupra.<br />
Imi vazui de drum inainte.<br />
Mai departe, curgea garla Dambovitei ; niste lucratori<br />
italieni ciopliau blocuri de piatra destinate unui<br />
pod boltit al soselei celei noui. Eram, pentru bietii<br />
oameni pierduti in monotonia muncii lor, un spectacol<br />
neasteptat, o distractia. Ei ma intimpinara cu urale<br />
(manifestare italieneasca) ; iar când le vorbii italieneste<br />
(italieneasca una era si este, marturisesc, cam primitiva)<br />
politeta lor se schimb5. in entuziasmu.<br />
La vre-o suta de pasi de pod, se .ridica o baraca<br />
de scanduri, cuprinzand cancelaria arhitectului, adapostul<br />
lucratorilor i obligatoria locancla" (carciuma)<br />
unde se prepara mancarea. Carciumarul avea i tuica,<br />
dar nu prea o desfacea, pentruca italienii consumau<br />
de preferinta yin, vin rosu.<br />
Profitand de calduroasa primire a italienilor, Ii luaicu<br />
mine la locanda." ca sa frece cu spirt picioarele<br />
tremurande ale Stelei spele jupuiturile. Dar-<br />
§i sal<br />
spirt, de unde ? Italienii frecara deci cu tuica picioarele<br />
iepei si, dupe ce ne cinstiram cu un paharut devin<br />
(yin rosu), pornii inainte, spre .Rucar, la trap<br />
din mijlocul unui concert de aclamatii.
206 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
Trecui prin Rucär fail a ma opri (cu toate cA intalnisem<br />
pe Moise Bunescu, prietenul meu din copilark),<br />
lAsAnd in urma o duhoare de tuicA. La .ie§irea<br />
din Dragoslavele, la antAna de care am vorbit, parasii<br />
§oseaua §i o apucai, la dreapta, pe drumul cel<br />
vechiu.<br />
De acum, toate merserl strunA.<br />
La intrarea Campulungului, la podul de pe Raul<br />
Doamnei, mA aqtepta maiorul Tudoriu, comandantul<br />
garnizoanei, insarcinat, printr'o telegrama confidentialA,<br />
sa constate ora sosirii mele. Erau orele 8 §i 20. Sosisem<br />
la destinatiA, dar cu o intarziere de 20 minute<br />
(intArziere cauzatA de cuburile din Valea Muierii, al<br />
carei nume se schimbA, mai tArziu, in Valea FundatA).<br />
CA§tigasem oare sau pierdusem prinsoarea ?<br />
Maiorul Tudoriu erA o cuno0ii4A vechie : imi fusese<br />
ofiter instructor pe le 1881, pe cand imi f Aceam serviciul<br />
cu schimbul (inaintea legii asupra serviciului militar<br />
al bacalaureatilor) in regimentul 6 Curcani (actualul<br />
6 Ilfov, mi se pare). Pe vremea aceea, pihota<br />
invAtA, dupe reglementele germane, parade marsch" ;<br />
instructorul nostru de pe atunci (viitorul maior Tudoriu)<br />
tinAndu'§i sabia, cu o mama.' de mailer, qi, cu<br />
alta, de \Tad, la inältimea centironului, striga frontului,<br />
cu accentul sAu moldovenesc :<br />
Piciorul la sabla mea.<br />
Cum vA inchipuiti, intAlnirea noastrA fu induioqAtoare<br />
: Atilt jos de pe cal, ne imbrAtiprAm in delung<br />
§i, apoi, pornirAm le sediul escadronului de cAlAra§i<br />
unde se pregatise Stelei o -boxA cu a§ternut de paie<br />
proaspAtA. Ii trebuià asemenea lucru viteazului animal,<br />
dupe sfortarile lungului mar§.<br />
Dupe ce un ploton intreg de soldati de cavalerie<br />
adApA, pansA" O. insta A pe Stela in boxa preparatA,<br />
ne duserAm §i noi la masa, maiorul Tudoriu §i cu
0 recunoa§tere 207<br />
mine. La masa, povestii simpaticului meu commesean<br />
cum stetea treaba.<br />
Peste cateva zile, and ma inapoiai la Sinaia, ma<br />
prezentai la Cestel Pe le§, pentru a face reglementarul<br />
raport. Contrariu obiceiurilor protocolare, Regele puse<br />
sa ma chieme indata §i ma primi in cabinetul sau de<br />
lucru, unde §edea la biroul sau, acoperit cu hartii, in<br />
irumoasa §i celebra bow-window". Intinzandu'mi un<br />
plic, imi zise :<br />
Ati ca§tigat prinsoarea cu toata intarzierea de<br />
20 minute; iata discretia". Stiu toate peripetiile recunoa§terii.<br />
Mi s'au comunicat telegrafic. Daca a§<br />
avea de tramis un escadron dela Sinaia la Campulung,<br />
a§ ingriji sa nu &each' prin Valea Muierii. Acum sa<br />
vorbim de altcev,.<br />
Vorbiram, in adevgr, de altele.<br />
Plecand, ma grabii sä ma duc la tata, a carui curiozitate<br />
asupra rezultatului prinsorii era foarte mare.<br />
Eu, insa, nu avusesem curiozitatea de a §ti ce continea<br />
plicul. Ii dadui tatalui meu, care il deschise §.1<br />
scoase din el douä foi din harta statului major ; pe<br />
ele era insemnat, dela Sinaia la Campulung, cu creion<br />
ro§u, o finial cam intortochiata cum e o poteca<br />
intr'o paidure. La legenda, in dreptul unei linii ro-<br />
§ii, se citea, scris de mana Regelui : Itinerariul urmat<br />
de sublocotenentul de artileria din rezerva A. <strong>Davila</strong>,<br />
inteun mar§ de recunoa§tere, in urma unei prinsori<br />
cu mine. Carol.<br />
Mai pastrez §i astazi acele foi.<br />
Regele platise discretia" ca un Rege.<br />
Azi nu mai au ratiune de a fi, nici discretia, nici<br />
recunoa§terea,
208 Din Torsui Zilelor. Vol. I<br />
0 LACRIMA<br />
Intr'o zi (conservatorii fiind la putere), Take Ionescu<br />
imi porunci :<br />
Organizeazd, pentrn astd seard, un prdnz, la un<br />
restaurant, In sala mare ; sd nu auem aerul cd<br />
ne ascundem. Numai Dissescu (acesta era leaderuI<br />
majoriidtii) si cu mine, sd fim invitatii tell ma intelegi<br />
bine : ai Mi. Automobilul tneu va merge la<br />
tine, la ora cuvenitd, si uei veni sd ma iei dela Consiliul<br />
de Ministri.<br />
Ce scop urmarea Take ? Nu tif.i §i nu ma privea.<br />
Executam. Nu discutam,<br />
Pe vremea aceea lucram la un lung proiect de lege<br />
modificator al legii actuate a teatrelor prezenta mea<br />
pe Una Take §i. d. Dissescu era, deci, explicabila,<br />
Zis §i. facut. Organizai masa la Hotel Bulevard, ma<br />
pusei in comunicatia telefonica cu d. Dissescu, ii facui<br />
invitatia (pe care o primi) §i aqteptai. Pela ora<br />
8, veni automobilul lui Take i ma dusei sa-1 iau dela<br />
Consiliul de Min4tri. Automobilul era un landaulet<br />
cu lampi electrice interioare, comandate de un mic<br />
comutator. Lumina era stinsa. Take sosi curand, sari<br />
in automobil §i se arunca pe perne, Bra a'mi zice<br />
nici un cuvant. El axed sub brat o servieta mare, urnflata<br />
cu hartii. Automobilul porni, Comutatorul imi era<br />
sub mama. : il intorsei qi, aprinzandu-se lampile, se facii<br />
lumina. Take era palid §i o lacrima ii tremura pe<br />
geana. Take, pleingi I exclarnai,<br />
Take raspunse, cu voce tremuranda :<br />
Cum sd nu pldng ? Consiliul clued de tralat chestiuni<br />
mari si'si a petrecut uremea cu numiri de prefecti<br />
! Stinge lumina !<br />
Numai eu am vazut acea lacrimä,
Ciorapii 209<br />
CIORAPII<br />
Domnitorul Romaniei, Carol, se insurase. El luase<br />
de so tie tot o germana pe principesa Elisabeta<br />
de Wied.<br />
Familia princiara de Wied era foarte säraca ; dar<br />
fiind stfipanita de stravechi erezuri, nu voià sä se<br />
apuce de indeletniciri cinstite 0 rentabile profesate<br />
de burghezie, Principesa Elisabeta, foarte inteligenta<br />
0 foarte culla, voind sa iassa prin tangenta din<br />
acest cerc viciios 0 sa concilieze stravechile erezuri<br />
cu modernele nevoi, hotari sä intre guvernanta la o<br />
familie nobile, dar bogata, pentru a u§ura traiul familiei<br />
de. Wied, Dar, -ranged 0 frumoasa, cum era, fu<br />
ceruta in casatorie de Domnitorul tarii romane0i, fostul<br />
locotenent de cavalerie prusian de la Sadova. Mirele<br />
era un tanar brun, placut, purtand, dupa moda de<br />
atunci, favoriti §i era... un Hohenzollern. Principesa<br />
Elisabeta i§i schimba intentiile : ea consimti sa-§i puna<br />
pe frunte, in acela§ timp, o cununa de mireasa 0 o<br />
coroana domneasca.<br />
Ma grabesc sa adaog ca viitoarea Regina Elisabeta<br />
prinse o sincere: dragoste pentru poporul romanesc.<br />
Avanturile inimii i-au fost pururi calauzele covar§itoare.<br />
Imaginatia juca mare rol in firea reginei Elisabeta.<br />
Adesea sufletul ei de poet 10 lua inchipuirile<br />
drept realitate. De cate-va ori, in viata, credincio§ii<br />
Ei fura nevoiti sä o cheme, din norul inchipuirii, pe<br />
pamantul realitatii.<br />
Foarte calduros primita de cele mai de frunte cocoane<br />
romance, Elisabeta-Doamna i§i dada toga afectiunea<br />
cator-va dintre ele. Printre acestea era 0 mama.<br />
Cu vre-o 8 ani mai varstnica de cat tanara Doamnä,<br />
mama ii fu, vorba Doamnei, ca o soil mai mare. Fiind<br />
14
210 Din Torsul Zile lor. Vol. I<br />
la Sinaia, ele faceau, singure amandouai lungi preumblari<br />
in susul Pelesului.<br />
Sa nu se uite ca, pentru Curte, se alesese Sinaia ca<br />
resedinta de vara. Chiliile din dreapta manastirii fusesera<br />
amenajate sä seada in ele Augusta Oaspeti, 'Ana<br />
la terminarea Castelului Pe les.<br />
Inteuna din preumblarile pomenite mai sus, trecand<br />
rauletul Pelesului pe niste bolovani acoperiti cu mu-chiu,<br />
deci alunecosi, Doamna, mai putin sprintenä<br />
de cat mama, aluneca in apa si se ud i. pink' la<br />
genunchi. Mama ii sari in ajutor, o scoase la mal si...<br />
se udä si ea. Pe mal, pe iarba verde, printre inalte<br />
ferige, excursionistele se asezara la umbra ; cu picioarele<br />
la soare ca sa-si usuce cizmulitele. De oarece,<br />
insa, uscarea cizmulitelor, in asa imprejurari, ar fi<br />
cerut prea mutt timp, mama propuse sa fie cizmulitele<br />
scoase si. puse la soare, cu ciorapi cu tot. Asa si facu<br />
mama, Dar Doamna nu voia, cu nici un pret, sa se<br />
descalte.<br />
Ce, e ceva necuviincios, intreba mama ?<br />
Ba nu este asta cauza ! exclama Doamna. Dar...<br />
dar.,. imi sunt ciorapii rupti la calcaie,<br />
Doamna Romaniei purta Inca, se vede treaba, ciorapii<br />
principesei de Wied.<br />
Mama incepfi sa facia si desculta insäsi picioarele<br />
frumoase ale Elisabetei-Doamna,<br />
Lash' ca n'o sä stie nimeni, mormai mama.<br />
Ba o sa stie I replica viitoarea Regina, pentru cá<br />
o sä spun chiar eu.<br />
Dragalasele femei-cu picioare goale, vorbira de altele,<br />
rasera impreuna si asteptara ca soarele sa-si<br />
faca datoria secativd. Constatand ea.' ciorapii se uscasera,<br />
mama se incalta cea dintai si voi sa-si incalte<br />
tovarasa. Dar aceasta se impotrivi, zicand :
Ciorapii. Finchii io n'ai cerut" 211<br />
Nu sunt ciorapii mei. Ai mei erau rupti in<br />
calcaie.<br />
Pai I 0 ai mei.<br />
Ba nu, ba nu 1 sustinit Elisabeta-Doamna.<br />
Mama se ro§i pada' peste urechi 0 mormai :<br />
Se vede ca, astazi, din toti ciorapii rupti, mi-am<br />
pus tocmai pe cei nerupti.<br />
Elisabeta-Doamna tacit cata-va vreme, i§i §terse o<br />
lacrimal de sub geana, 0 inganal :<br />
Cum sci nu te iubesc mai mult dead pe celelalte ?<br />
FINCHII IO N'AI CERUT"<br />
Generalul Iacob Lahovary prinsese, pentru mine, o<br />
simpatie pe care, cu vremea, o schimba intr'o prietenie<br />
nemarginita pe cat se poate numi prietenie<br />
afectiunea ce arata un om de seama 0 de varsta<br />
lui unui flaimuc de felul meu.<br />
Acum vre-o patruzeci de ani, el dedea, in casele<br />
sale, o serbare splendida, incepand cu o reprezentatie<br />
teatrala 0 sfar§ind cu un Cotilion" monstru. Intr'un<br />
act micut nu-i mai §tiu titlul, cu care incepea serbarea<br />
(lever de rideau), mi se distribuise un rol a<br />
carui caracteristica era cal acela§ individ trebuia A<br />
aparal in patru infati§gri diferite ; 1) la scena II, personagiul<br />
se infati§a sub mutra unui bateau, sarbad la<br />
fatal, sbarcit, aria 0 tabetic ; 2) la scena IV, venia<br />
sub forma unui tartar blond, caruia de abia ii milia<br />
mustata ; 3) la scena VI era un berbant, &Mean, calrunt<br />
dar simpatic ; 4) la scena IX, pang la sfar§itul piesei,<br />
se prezinta sub forma natural& ; brun, cu cararea la<br />
o parte 0 cu mustacioara ca pana corbului.<br />
Rolul nu era greu, pentru ca peruchierul 0 costumierul<br />
ii duceau aproape toata sarcina. ma grabesc<br />
sa o marturisesc : batranul Machaeur, celebrul peru-
212 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
chier al Teatrului National, tatal lui Pepi Machaeur<br />
(actualul peruchier), se intrecuse, nascocise tipuri admirabile<br />
si dobandia succesul rolului, Batranul surd<br />
(Machauer era .au.rd ca un covor) muncea din greu.<br />
II treceau o mie de naduseli pentruca trebuia sI lucreze<br />
iute si ca nu era lesne sa transforme radical<br />
personagiul privit, de aproape (la o distanta de<br />
2-3 metri) cu vre-o 5 minute mai inainte. Pentru a<br />
obtine asa de frumoase rezultate, Machauer ceruse<br />
mai multe repetitii cu grime si costume, cel putin<br />
pentru mine. Neamtul isi repeta rolul. Cererea ii fu,<br />
natural, admisa ; peruchierul puta, in toata linistea, sa<br />
faca uebung" pe capul meu. La aceste repetitii asistau<br />
privilegiati, intimi de-ai casei, printre cari se numara<br />
Petre Carp ; veni dansul la toate repetitiile cu<br />
gandul sa fuga de imbulzeala din seara reprezentatiii.<br />
Asa si facil conul Petrake : in seara serbärii, el se<br />
refugia in cabina mea (camera de dormit a generalului<br />
lacob Lahovary), unde, lungit pe o sofa, privia, cu<br />
mare interes la extraordinarele transformari a mutrei<br />
mele infaptuite artistic de batranul coafor,<br />
Cine-i asta ? ma intreba conul Petrake.<br />
E Machauer raspunsei ; coaforul de la Teatrul<br />
National.<br />
Strasnic artist 1 exclama spectatorul de pe sofa,<br />
D-le Machauer, de cand esti coafor la teatru ? urma<br />
conul Petrake.<br />
Machauer nu raspunse ; pentru bunul cuvant ca nu<br />
auzise. Raspunsei dar in locul surdului :<br />
Coane Petrake, Machauer e cam fudul de urechi:<br />
zbiara mai tare.<br />
Atunci zbiara tu.<br />
Zbierai si eu cat putni :<br />
--<br />
Machauer, d. Carp intreaba de cand esti coafor<br />
la Teatrul National ?
Finchii io n'ai cerut. Ai toata' vremea 213<br />
De 30 de ani.<br />
Petre Carp 11 privi lung 0 ii striga :<br />
Cum de nu ai nici o decoratie, dupg 30 de ani<br />
de serviciu ?<br />
Dar tot degeaba ; ca surdul nu auzea de loc. Repetai<br />
atunci, intrebarea, urland din rasputeri :<br />
Machauer, d, Carp intreaba cum de nu ai nici o<br />
decoratie dupa 30 de ani de serviciu ?<br />
De asta data surdul auzise ; el replica d-lui Carp,<br />
privindu'l fix :<br />
Finchii io n'ai cerut,<br />
Acum §tia 0 conul Petrake Carp pentru ce nu fusese<br />
decorat batranul Machauer.<br />
AI TOATA VREMEA<br />
Ulis Creteanu era, pe la mijlocul veacului XIX, un<br />
dandy" foarte mucalit. El facuse, din :-..edespartitul<br />
sau prieten Abraham Halfon (Conul Auramaciu, cum<br />
ii zicea lumea) victima glumelor 0 mucaliturilor sale.<br />
Conul Avramaciu era evreu spaniol §i intemeiase,<br />
la Bucure0i, banca Halfon. Barbat chipe§ 0 placut,<br />
cam crai chiar, zice- se, el purtà o must* mare, care<br />
ii despartia, belicos, obrazul in doual, de0 Conul Avramaciu<br />
era foarte blajin. Conul Avramaciu era foarte<br />
strict in afaceri, 0 foarte mladios in traiul social.<br />
Ghicindu-le de departe, el primia, lambind, glumele<br />
0 mucalitldcurile, die odata cam necuviincioase, ale<br />
lui Ulis Creteanu. Foarte mancai, dar foarte gustareti,<br />
amandoi ei pranzeau aproape in toate zilele impreunä<br />
la restaurantul francez, instalat cam unde e acum<br />
Hotelul Continental, in Piata Teatrului. Hugues ie§ise<br />
la moda (aceasta tinii vre-o 20 de ani) 0 prepara<br />
insu§, pentru Creteau 0 pentru Halfon, bucate complicate,<br />
afirmand :
214 Din Torsul Zile'or. Vol. I<br />
Ace§tia qtiu sä manance.<br />
Intr'o zi, ie§ind dela Hugues, infAvrat in blana,<br />
(era pe la sfar0tu1 lui Noembrie) Ulis Creteanu fu_<br />
imbrancit de un tigant4 care dedea fuga. Creteanu<br />
apuca pe tigan de gat 0 ridica bastonul sä'l carpeasca,<br />
strigand<br />
Dobitocule ! Cioarg I.. etc.<br />
Dar tiganul se vaicaria<br />
Iarr-ma, cocoane, mânca'ti-a§...<br />
0 idee trazni prin capul lu? Cretearru : el nu_<br />
bAtii tiganu011 dar, aratandu-i, prin fereastra lui Hugues,<br />
pe Conul Avramaciu care i0 punea blana, ii<br />
§cpti ceva tigäna§a1ui, dandu-i tin gologan.<br />
Bine cocoane I am inteles, säru maim ! raspunse<br />
tiganapil a§ezandu-se, foarte respectuos, la u§à, ca un<br />
planton.<br />
Conu Avramaciu<br />
test.<br />
Cate ceasuri sunt, cocoane, säru mama / ii intrebä<br />
tiganaqul.<br />
Avramaciu, foarte indatoritor de ,firea lui, se desche-<br />
la blank, scoase tin ceasornic de aur cat toate zilele,<br />
§.1 raspunse :<br />
Doug §i jumg.tate.<br />
Pai, la trei sa veniti sä ma pupati strigA tiganawl<br />
i o rupse de-a fuga.<br />
Furios, Conul Avramaciu, ridica bastonul 0 se repezi<br />
dupa igana. Creteanu, care il pandea, ii intampina,<br />
ca din intamplare, ii intreba pentru ce era supärat,<br />
unde mergea aqa de grabit §i, afland ce se petrecuse,<br />
ii zise, 1initif, uitandu-se la ceas<br />
Nu te grabi, ai toata vremea I<br />
COCO ROSETTI<br />
Membru falnic- al marelui neam al Rosetti0ilor, C.<br />
Rosetti era ginerele fericit al Cuconului Mitica Moruzi.
Coco Rosetti 215<br />
Mare proprietar in nordul Moldovei (unde creqtea cai,<br />
adeseori premiati la concursul hipic din Bucureqti), el<br />
fusese ales, de judetul Dorohoi, reprezentant in camera<br />
deputatilor.<br />
In aceste situatii suf1ete0i, materiale, §i legale, il<br />
ggsise intrarea in rgzboiu a Romaniei, in 1916. Locotenent<br />
de cavalerig in rezervg, dar deputat, mobilizarea<br />
generala nu il atingea cum nu atingea nici pe Dimitrie<br />
Greceanu, ministrul Lucrgrilor Pub lice de pe<br />
atunci, acel care, respectat de gloantele vrgjmaqului, a<br />
fost ucis, mai tarziu, de atentatorii de la Senat. Ca 0<br />
Dimitrie Greceanu, Coco Rosetti se angaja sub nume<br />
fal§, voluntar 0 fu repartizat, ca simplu soldqt, la nu<br />
qtiu care regiment de cavalerig, pentru ea' declarase<br />
c5. Oià sl calareascg.<br />
In timpul primelor lupte 0 in timpul dezastruoasei<br />
retrageri, pang peste Siret, nerecunoscut de nimeni,<br />
el ii fad" datoria §i fu inaintat brigadier i sergent<br />
pentrucg, afarg de vitejia 0 de inteligenta dovedite in<br />
numeroase imprejurgri, mai stia i carte. Dar dincolo<br />
de Siret, recunoscut, i se stabili identitatea 0, pus din<br />
nou in gradul de locotenent, fu nurnit directorul coalei<br />
de cavalerig de la Botwni, unde se formau, din vre-o<br />
doug sute de elevi, neajun0 Inca la varstg de douazeci<br />
0 unu de ani, viitori ofiteri de cavaleria.<br />
Locotenentul C. Rosetti 10 carmui qcoala dupg cum<br />
cereau imprejurgrile. Defectia ruseasca nu'l surprinsese :<br />
multumitg elevilor sgi, bine instruiti, bine armati, bine<br />
comandati 0 bine disciplinati, el putir sal apere Boto-<br />
§anii, atacat de o intre 41 divizig de rebeli ru0 (peste<br />
ase mil de oameni, lipsiti de ofiteri, ce e drept), sa<br />
dezarmeze divizia ruseascg 0, pentru a nu hrgni atatea<br />
guri inutile, sä se desbare de aceastg gloatg flgmandg,<br />
trimitand-o peste granita.<br />
In luptele cari deterg acest extraordinar rezultat,
216 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
cele doua sute de elevi ai scoalei de cavaleria de la.<br />
Botosani, statura sub focul rebelilor rusi o zi intreaga.<br />
Din transeele lor bine acute, toti buni puscasi si buni<br />
ochitori, ei trageau In came via.<br />
Fiecare din ei se va putea mandri si zice orcand :<br />
,.i eu am fost aeolo.<br />
LrN DOCUMENT<br />
Cum am mai povestit, in alta anecdota, tata-meu,<br />
pe timpul vilegiaturii sale la Sinaia, in 1884, locuia.<br />
intr'o chin a monastirii vechi, unde, traià cele din<br />
urma zile din viata si unde, mai In toate zilele, venea.<br />
sal vada Rege'e Carol,<br />
Intr'o dimineata, 'mi se ordona sa merg la Bucuresti<br />
cu primul tren si sä aduc de acasa, un plic de piele<br />
de lac, inchis In cutare compartiment secret, din cutare<br />
sertar, de la cutare birou, dar sa nu ma uit in plic..<br />
Executai ordinul intocmai. A doua zi Regele Carol<br />
deschise plicul, scoase din el o fituica de hartie ingalbenit5,<br />
o ceti, 'mi-o intinse, si 'mi zise :<br />
Iata ce continea plicul.<br />
Fituica era un bon de platä asupra visteriii statului,<br />
fail desemnare de incasator (tratte a vue), Fara specificare<br />
de sumal si semnata de Voda Barbu Stirbey.<br />
Aceasta, pentru a rasplati pe tata-meu de ingrijirile<br />
sale medicale (intr'un caz gray), ii daduse acest bon de<br />
plata, lasandul grija sa umple golurile. Tata comandase<br />
un plic de lac de marimea bonului, pusese bonul in<br />
el si. il pastrase fail sä se foloseasca de el.<br />
Acest cec a avut o valoare inestimabila cat a<br />
trait Voda Barbu Stirbey, explica Regele CaroL Iatä<br />
ce uzagiu a facut din el tatal dumneavoastra. Astäzi<br />
cecul nu mai are decal valoarea unui document : autograful<br />
unui suveran.<br />
Asemenea pilde 'mi-a lasat mostenire fatal met'.
De ce mi-o fi placand ceapa. Gagata 217<br />
DE CE MI-0 FI PLACAND CEAPA<br />
De ce? Cred ca e chestia de atavism.<br />
Nu vorbesc de fanta§, adic de ceapa präjita, care,<br />
Zupä gustul meu, pusa in bucate ca sa le amelioreze,<br />
le stria', din potriva. Vorbesc de ceapa strivitä la §ervet,<br />
de ceapa verde, in fire, asa cum se scoate din<br />
panfant. Asa ceapa se mananca cu sare, sadea, fara<br />
nici o alta preparatial.<br />
Zic cä, probabil, gustul meu pentru ceapa imi provine<br />
din atavism, pentruca palrintii mei se inebuneau<br />
dupà ceapal verde.<br />
Dar sä vedeti ce s'a intamplat. In 1861, in Aprilie,<br />
in ziva de Bunavestire, cand se celebra, la Go1e0i,<br />
logodna oficiala a tatii cu mama, tanärul medic francez<br />
s'a gandit ca nu §edeà bine ca logodnicul unei fete<br />
de boer sa path' a ceapa ; deaceea, nu a mâncat ceapal<br />
verde. Pe de alta parte, mama s'a gandit, asemenea,<br />
a nu edeã bine ca logodnica unui strain sa miroase<br />
a ceapa ; deaceea nu a mancat ceapa nici ea. Aceasta<br />
neintelegere puteà sa tina o viatal intreaga, i chiar<br />
pornise bine. In anul urmator, insal, fiind mama grea<br />
de mine, tata a intrebat'o daca nu pofteee ceva. Mama<br />
s'a ro0t, dar a marturisit c poftea. ceapa 0 a nu<br />
manâncal de ru0nea tatallui meu.<br />
Pài, i eu mor dupa ceapa, exclama tatal meu,<br />
0 nu mancam de ru0nea ta.<br />
Din acea zi inceta neintelegerea §i amandoi sofii<br />
mâncara ceapal verde, fail sal se mai rwineze unul de<br />
altul.<br />
Mai 0ii ? Deaceea 'mi-o fi placand i mià ceapa.<br />
GAGATA<br />
Forta fizicai a lui Grigore Filipescu, tatal lui Nicolae<br />
Filipescu a ramas celebra. Dintre toti prietenii lui,
218 Din Torsul Zilelor. Vol. 1<br />
numai Alexandra Florescu, fratele viitorului general<br />
Florescu, Ministru de Räsboi in 1876, putea sä se rnasoare<br />
cu eL Forta lui Grigore Filipescu era, caleodatä,<br />
egalatá de violentä sau de naivitatea sa, dar intrecutal<br />
nu a lost niciodatä decal de bunatateei nemarginita,<br />
Alexandru Florescu näscocia fel de fel de tertipuri<br />
pentru a dovedi lui Gagata (asa ii zicea lumea lui<br />
Grigore Filipescu), ea era mai voinic decal el, dar toti<br />
stiau el nu e adevarat. Astfel, intr'o zi, ffind adunali<br />
mai multi prieteni la GAgatä, Alexandru Florescu ii<br />
propuse sai miste din loc un hambar cu orz din curtea/<br />
grajdului. In hambar puteà sä incapal peste trei kile"<br />
de orz (adica." circa 4000 kgr.). Ce e drept, hambarul<br />
nu era decal pe jumätate pfin, cantarind, deci, 2<br />
mii kgr. Gfigata incera, in toate chipurile, dar nu putii.<br />
Alexandru Florescu ii zise :<br />
Eu o sä pot. Dar mai int i, haide sus sä bern un<br />
rachiu,<br />
Aemis. Pe and stetea banda sus, niste oameni pusi<br />
de Alexandru Florescu, traserä orzul intr'un capät al<br />
hambarului läsand gol (de, i usurfindu'l) celgalt capat.<br />
Banda se cobori in curtea grajdului. and toti fura<br />
la fata locului, ca eà vadä isprava lui Alexandru Florescu,<br />
operatia era acutä. Alexandru Florescu se Vari<br />
sub capätul gol al hambarului si, lard mare dificultate,<br />
il mutä din loc. Apoi, iesind de sub hambar si stergandu-se<br />
pe frunte, ca si curn l'ar fi trecut naduselile<br />
de asa sf ortare, intan5. :<br />
Haide sus sa.' mai bem un rachiu sai'mi vina puterile<br />
la loc.<br />
Toti, minunati de ce vlzusera., se duserd iafa's sus<br />
si, in timpul acesta, operatia cu mutatul orzului se<br />
fácuse in sensul ce Malt de oamenii pusi de Alexandru<br />
Florescu. and .banda se intoarse de sus, Alexandru
Gfigata. Un cuvfint istoric 219<br />
Florescu urni si capaful celalalt, usurat acum, al hambarului<br />
si, iesind de sub hambar, strip :<br />
Iaca.<br />
N'asi fi crezut una ca asta I bolborosi Gagati.<br />
Aceasta era una dintre nenumaratele näscociri ale<br />
lui Alexandru Florescu,<br />
Cu alta ocazia prietenii fiind iaras stransi la Gagatal,<br />
acesta se Ilia la colt cu Alexandru Florescu si chiar<br />
11 ameninta cu pumnul. Alexandru, in primejdia, se<br />
repezi la soba (un monument enorm cu opt stalpi) o<br />
lua in brate 0 striga<br />
:<br />
Sa nu mai faci un pas, Gagata, ca. dau cu soba.<br />
Astampara-te, Aleculel tipa Galata convins,<br />
UN CUVANT ISTORIC<br />
Pe la mijlocul veacului XIX, se purtau cisme de lac<br />
negru cu cafambi de saftian (marochin) galben, peste<br />
care cädea pantalonul. Gag*" Filipescu se tinea de<br />
moda, dar, pentruca lacul negru ii ardea picioarele, se<br />
descalta cat mai des. Chiar la sindrofii, Galata avea<br />
damblaua sa i0 scoata cismele.<br />
In 1848, Turcii calcara taxa cu o armata de 40.000<br />
oameni si'si stabilira lagarul in Dealul-Spirii. Speriata,<br />
earmuirea trimise la Omer-Pasa, comandantul armatei<br />
Turcesti, o ambasada ca sa obtina sa nu intre armata<br />
turceasca in Bucuresti. Ambasada era insotitä de fiii<br />
bas boierilor Români, Printre acestia sträluceau Grigore<br />
Filipescu (cum se si caclea) si un bun prieten al<br />
lui Gagata, Ulis Creteanu, cel mai mucalit Omar depe<br />
atunci.<br />
Omer-Pasa inteatat nu tinea socoteala de Români,<br />
incht nici nu binevoi sa asculte ambasada ; o inchise<br />
intr'un cort mare, cu sentinele de jur imprejur, si declara<br />
ca 0 va primi and va avea timp. Apucându'i
220 Din Torsul Zile lor. Vol. 1<br />
noaptea in cort, fiii barboierilor Romani se aruncark.<br />
nedesbracati, pe paie ca, cel putin, sä doarma. Gfigata<br />
se culca, ca ceilalti, 1nsa isi facir damblaua si'si scoase<br />
cismele. Peste noapte, cismele trecura pe sub poala<br />
cortului. 0 sentinelä, zkrindu-le, le lua ca prada de<br />
razboi. Trezindu-se, dimineata, Gfigata facii o galagie<br />
enorma si se repezi sa ia turcii la bataie. Ulis Creteanu<br />
ii sari inainte si se potoll cu aceste cuvinte, rämase<br />
istorice :<br />
lartelt, Gage ltd, iartd'i.., cei sunt patru zeci de mit.<br />
NEBUNILOR LE TREBUIESC ARGUMENTE<br />
DE NEBUN<br />
0 telegrama ff, urgenta, instiinta, pe la 1880,<br />
Eforia Spitalelor din Bucuresti, ca un nebun se cocotase<br />
pe clopotnita dela Marcuta si cä nu voia, cu nici<br />
un pret, sa se coboare de acolo. Taal meu, efor,<br />
alearga la Marcuta sa ia masuri pentru coborarea si<br />
salvarea bolnavului.<br />
Taal meu avea mare trecere pe langa nebunii dela<br />
Marcuta, doftorul al mare, cum ii ziceau dânsii. Taal<br />
meu se folosea de simpatia aceasta pentru a obtine<br />
dela bolnavi sa'i asculte si, nascocind fel de fel de<br />
cure extravagante, si de tertipuri nevinovate, menite<br />
sá ademeneasca nebunii, ii potolea si ii vindeca.<br />
Cate-va exemple vor face sa se priceapa mai bine<br />
mijloacele intrebuintate de tata-meu. Un nebun nu<br />
voia sa mearga la dus. Tata, instiintat, stria dela<br />
poarta spitalului, catre nebunii iesiti inaintea lui,<br />
Intai, sa"mi iau dusul !<br />
Merg si eu 1 se rugh bolnavul recalcitrant.<br />
$i tata lua un dus pentru ca si bolnavul sa ia unuL<br />
Nebunul nu mai refuza sa mearga la dus O... se vin-
Nebunilor le trebuesc argumente de nebun 221<br />
decg. Alt nebun ii pusese in cap sg nu mai mgnance,<br />
pentru cg, sustinea el, mancarea era proastg. Tatgl<br />
meu, iargs instfintat, trecand pe langg el, ii lug, foarte<br />
serios, strachina, spunand cg ii era foame. Apoi, dupg<br />
ce inghiti o lingurg, strigg infirmierilor :<br />
Ce e porcária asta ? SA aduceti, numai decal,<br />
mancare din cazanul cu mancare bung !<br />
Un infirmier, intelegand cum venia vorba, alergg si<br />
aduse inapoi aceeas straching ; tata o maned aproape<br />
toatg, afirmand :<br />
Asa man are zic i eu !<br />
Nebunul maned restul din straching, ganga'vind<br />
Pal<br />
nu spuneam eu ?<br />
Din ziva aceea manca orice i se dedea.<br />
Tata ggsise un mijloc de a pedepsi nebunii rgutgciosi<br />
; Ii oropsea, ii gonea din fata sa, declarandu-le :<br />
Cu tine nu vreau sg mai vorbesc<br />
Ceilali nebuni ii tineau de eau pe cel pedepsit, care,<br />
pentru a scgpa de asa rusine, se fdcea bland ca un<br />
mielusel. Dar, cu nebunul de pe clopotnità nici un<br />
te.rtip nu putea prinde pentruca bietul nebun se tinea,<br />
din rasputeri, de crucea de pe clopotritg ; alminteri,<br />
ar fi alunecat i s'ar fi prgbusit la pgmant. Pompierii<br />
din Bucuresti venirg intr'o fuga cu sari, chimire largi<br />
si<br />
funii, dar tot de geaba, deoarece scgrile erau tinute<br />
departe de cruce, de cdtre marginea straqinii, foarte<br />
alunecoasg i ca, prin urmare, nebunul rgmanea departe<br />
de salvatori. Cum se suise nebunul pang la cruce?<br />
Purictul acesta nu a fost lämurit niciodatä. Cazul era<br />
disperat.<br />
Apucg funia! i se striga de jos nebunului.<br />
Dar nebunul strange& crucea si nu voia sa fack nici<br />
o miscare. Toate argum ntele rgmaserg zadarnice.<br />
Asa ? ! strigg alt nebun... argt eu tiä. I.<br />
El cerii tatii un fergstrgu ca sä se facg ascultat de<br />
I
222 Din Torsul Zile lor. Vol. I<br />
nebunul de pe clopotnitg. Tata &Aft ferastraul cerut,<br />
intreband<br />
Ce o sg faci cu el ?<br />
Nebunul de jos, scuipand in palme raspunse ;<br />
Am sa tai turnul cu ferastraul L. Or pficatosul<br />
ala sa asculte, or sa se prabu§easca cu turn cu tot 1<br />
Nebunul de jos incepit sa taie turnul cu ferästrgul<br />
ca qi cum ar fi fost vorba de un lastar subtirel. Nebunul<br />
de sus, auzind harlaitul ferastraului pe piatra<br />
turnului, zbiera<br />
Stai ca ascult<br />
I.,. I<br />
El, in adevgr, ascultg de pompieri, se incinse cu<br />
chimirul larg, lega de el capgtul funiei L.. fu salvat.<br />
Nebunilor le trebuiesc argumente de nebun.<br />
STATUL MAJOR<br />
Era pe la inceputul verii din 1913. Se ordonase<br />
mobilizarea generala, armata romana flind chiematä sa<br />
treaca Dunarea. Ma grabesc sa proclam, cä avantul<br />
tarii a fost mai presus de orce a§teptare §i. cg. foarte<br />
putini Romani nu au raspuns la chiemarea statului major.<br />
Räzboiul pornit peste Dunare era popular. Pe acolo<br />
e drumul Ardealului, ziceau soldatii). Si apoi simtimantul<br />
datoriei e adanc sapat in sufletul Romanului.<br />
Acest simtimant daduse loc unui gray conflict sufletesc<br />
la medicii mobilizati : oare, care s fig datoria<br />
lor ? Sá rgspunda la chiemarea statului major, lasand<br />
bolnavii fara ingrijire ; sau sä scape de moarte, poate,<br />
tnii de bolnavi, &and urmare ordinului de mobilizare?<br />
Problema fu solutionata in modul urmgtor de doctorul<br />
Leonte (0.01), Medic Colonel de rezerva : Medicii<br />
particulari sei alerge sub drapele, cad, poate armata<br />
sd alba' nevoie de ei ; medicii spitalelor, tnsd, avdnd
Statul Major 223<br />
datoria sd caute bolnavii sdraci, zdcdnd prin spitale,<br />
sd fid mobilizati pe loc.<br />
Foarte frumos. Dar statul major nu se putea impaca<br />
cu asemenia solutia, deoarece &Lisa nu numai ca.' nu<br />
marea Corpul Medical militar activ prin intreg corpul<br />
medical de rezerva, ba chiar ii micsora pe acesta, pe<br />
cand armata ar fi fost cu mult mgrita. Doctorul Leonte<br />
Ii sustinea energic teza, iar generalul Averescu, Seful<br />
statului major general de pe atunci, sustinea teza<br />
contraria. Evident ca statul major putea sa transeze"<br />
diferendul printr'un scurt sic voto, sic jubeo, dar generalul<br />
Averescu, spirit din cele mai impaciuitoare,<br />
cauta un mijloc mai putin drastic. $eful statului major<br />
general avea, detasat la cabinet, pe insus nepotul<br />
doctorului Leonte, pe maiorul Eracle Nicoleanu (actualul<br />
General Nicoleanu, prefectul politiei Capita lei) care<br />
pus in curent cu situatia, zise plictisitului sef de Stat<br />
Major :<br />
Läsati pe mine, a o sä gasesc eu formula care<br />
sä potoleasca pe unchiul.<br />
Generalul Averescu prea era multumit sa scape de<br />
aceasta incurcatura, pentru a nu lasa manä liberá subalternului<br />
sal% and, a doua zi dimineata, ca in toate<br />
zilele, Dr. Leonte veni la statul major pentru a'si<br />
sustine teza, maiorul Nicoleanu ii iei inainte, ascultà,<br />
cu mare grija i cu mare respect, argumentele d-lui<br />
Medic Colonel in rezerva Dr. Leonte 0, in urma, ii<br />
intrebä :<br />
Cdti bolnavi sd fid in spitale, unchiule dragd ?<br />
Vre-o 3000 ? raspunse Leonte, cominatoriu.<br />
Maiorul Nicoleanu ingaima, ca si cum ar fi vorbit<br />
pentru sine:<br />
Presupundud cd toti ar nzuri din lipsd de medici,<br />
ipoteza statului major, care pusese la socoteala mor
224 Din Torsul Zile lor. Vol. I<br />
tilor, in acest rdzboiu, 45.000, trebuie- schimbatà : o<br />
sci punem 48.000,<br />
Medic Colonel de -rezervä dr. Leonte, care, cu privire<br />
la sine, rfispunse la ordinul de mobiizare general5.,<br />
nu mai insista in sustinerea tezei sale, ci adopta,<br />
foarte intristat, pe aceea a Statului Major.<br />
GAGATA $1 GEAMGIUL<br />
Conul Grigore Filipescu se insurase cu Anastasia<br />
Ghica (Coana Asica) si avusese un baiat de toala dr-gaTasenia,<br />
pe Nicu Filipescu.<br />
Conul Gagatä pose& o cash' frumoasa, spatioasa,<br />
compusä dintr'un parter ridicat cu cate-va trepte deasupra<br />
subsolului. Se acceda in apartament printr'o<br />
s'alita mica precedand usa principalli si compusg din<br />
trei pereti de geamlac multicolor, Conu Gagata era<br />
foarte manlru de salita sa. Toata lumea o admira ca<br />
si el. Poporul ii zicea : Fanarul lui Conu Gligiltel.<br />
Casele cu gradina erau situate in Sir, Sf. Ionia:,<br />
laugh' prävalia de mobile Bossel (transformata, mai<br />
tarziu, in hotel mobilat sub numele de Hotel Bossel).<br />
Mi se pare ca astäzi mai exist& aceasta clädire. Gildina<br />
conului Gagata se invecina cu gradina casei Golestilor<br />
(actualul Palat Regal).<br />
Sub Regele Carol, se cumpara de Stat, casele si<br />
gradina Gr. Filipescu. Casele furà daramate si se marl<br />
astfel, gradina Palatului care, prin aceastä märire, cobort<br />
dealungu' Str. Sf. Ionia pansa la cotitura unde e<br />
acum Restaurantul Enescu.<br />
0 nenorocire groaznical lovi fanarul conului Gaga*<br />
un ciob de stica galben'a (un triunghiu echilateral cam<br />
de 25 cm, latura) se sparsese I. Bree 4 Ce nenorocirel<br />
Mi se pare csa. Nicu si cu mine fusesergm autorii acestui<br />
vandalism. Nicu era numai cu doua luni mai mare
Gagag qi Geamgiul. lancu Geambwil 225<br />
decal mine, Mame le noastre, foarte prietene, ne duceau<br />
sal ne jucam unul la altul ; jocul nostru preferat,<br />
in gradina lui Nicu, era sa aruncam cu nisip. Se vede<br />
treaba cl o petricica mai maricica, dinteo n3ana de<br />
nisip, ajunsese geamul galben cel cu pacatul.<br />
Conul Gagata umplea Bucurestiul cu vaicarealal<br />
indurerata.<br />
Nu radeti I Pe vremea, aceea un triunghiu echilateral<br />
de 25 cm, latura, de sticla galbena, era tin lucru<br />
rar si pretios : nu se gasea asa geam de cat tocmai<br />
la Viena.<br />
Dupa multa dibuitura, se dada de urma unui ge_mgiu<br />
(ovrei bine inteles) care poseda asemenea geam.<br />
Adus imediat in fata fanarului Orbit, ca un medic in<br />
fata unui bolnav, geamgiul constata nenorocirea, dada<br />
din cap cu un aer priceput, si pronuntä:<br />
Coane Gag*, costa tin galben.<br />
Ce faaace 1 exclama Gag ta.<br />
Croind geamgiului un pumn herculean, il repezl<br />
prin fanar, care se sparse in bucatele. Coana Asica<br />
martora la toat a. scena, socoti pe indelete paguba si<br />
zise blajin.<br />
Mai bine ii dedeai un galben, Gagata!<br />
IANCU GEAMBA$UL<br />
Liza, iapa radauteana de calariä, vanata soriciu, &area<br />
ca o caprioara. Un sant de 3 metri nu era nimic<br />
pentru dansa. Intr'o noapte, hotii de cai ne furara<br />
toti caii din grajdul cel mare (unde era si Liza). Tofu]<br />
le mersese bine hotilor ; dar cand fu vorba sa<br />
scoata call din proprietate (inconjuratä cu sant adanc<br />
de peste tin stanjen si larg, tot asa la partea de deasupra),<br />
nici un cal, afara de Liza, nu trecii obstacolul.<br />
Neavand incotro, hotii furara numai pa Liza.<br />
15
226 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
A doua zi, toate cercetarile politiei ramasera zadarnice.<br />
Potcovarul nostru, insa, ungur, mester iscusit si<br />
om istet, 1nsemnandu-0 potcoavele cu anume semne,<br />
putii, astfel, sa dea de urmele Lizei. Constatand ca<br />
aceste urme ieseau din oras si o luau pe drum in<br />
spre Urziceni, d. maister (asa ii ziceam noi) afirmä<br />
tatii ca va gasi pe Liza, Tata ii puse la dispozitia cele<br />
cerute de d. maister, adica o cdruta trasa de un cal<br />
bun si un om de incredere ; acesta era un Vgan, Costache,<br />
pe care Voda Stirbey, inainte sa se faca desrobirea<br />
tiganilor, il daruise tatii, de mic copil, si cu care<br />
d. maister se intelegea de minune, Echipati dupa gustul<br />
lor, cei doi oameni pornira dupa 110 si informandu-se<br />
in fia care sat de un cal asa si asa, trecura<br />
de Urziceni, cum trecusera si totii.<br />
Era pe la sfarsitul lui Septembrie. Ca sa nu se priceapa<br />
cà iapa vanata ca soricelul, era de calariä, hotii<br />
o inhämasera la o efiruta inctrcata cu prune. Liza,<br />
inimoasa si docila, isi indeplinea noua functia fära impotrivire:<br />
D. maister nu slabià urme!e potcoavelor. Din urmä<br />
in urrna, ajunsese tocmai la Buzau. Aci, in marginea<br />
targului, urmele potcoavelor insemnate parasira drumul,<br />
pierzandu-se in batatura unei cast* de mahala.<br />
Costache (om cinstit, dar cu apucaturi de pungas) tredi<br />
binisor zaplazul bataturii, se uita in toate partile<br />
si se inapoie la d. maister, plangand, pentruca vazuse<br />
pielea Lizei, sarata proaspat si intinsa la soare pe<br />
gardul de dindosul casutelor. In adevar, biata Liza nu<br />
putuse rezista la sfortarea facuta si murise, Hotii o<br />
jupuisera, ca sa se aleaga macar cu pielea ; neinchipuindu-si<br />
ca puteau sa fiä urmariti, ei se oprisera<br />
aci, la o gazda a lor, si puneau la cale alte hotii mai<br />
rodnice.<br />
Erau numai ttei la numar si cu gazda patru. Tur-
Iancu. Geamba§ul 227<br />
bat de manie, d. mister isi apuca nastrusnicul ciocan<br />
si, intovarasit de Costache, care luase in mana un<br />
cnut muscalesc, (al carui mailer de corn se termina<br />
printr'o ghiulea de fier), dadu nävala in casa, peste<br />
hoti. Acestia, caläuziti de gazda, o rupsera de-a fuga ;<br />
dar Costache prinse pe cel din urma, ii croi cate-va<br />
cu cnutul 0-1 dobori la pamant.<br />
Hotul prins era Iancu, zis Geambapl ; el Idea marturisiri<br />
complecte. Ceilat.ti hoti scapasera, dar cel putin<br />
se pusese maim pe unul. D. maister se gandi : sa dea<br />
de stire autoritatilor din Buzau ar fi fost pierdere de<br />
vreme (fara a mai pune la socoteala ca politia, poate,<br />
nu ar fi prins ceilalti doi hoti si gazda). Multumindu-se,<br />
asa dar, cu prizonierul sau, d. maister porni<br />
inapoi spre Bucuresti, luand cu sine pielea Lizei, presarata<br />
cu pucioasa proaspata, ca sa aiba, zicea el, de<br />
ce sd plinge", Costache legase hotul de cai, de chichita<br />
carutei si, din cand in child, ii croia cite un<br />
cnut, pentru ca, zicea el, sa-si dezamorteasca oasele.<br />
Iancu geambasul incerca sä se deslege dar, in zvarcolirile<br />
sale, se prabusi cu partea de jos a trupului,<br />
la pamant (partea de sus fiind agatata de chichita) si<br />
fu tarat asa mai multi kilometri. Rabdase hotul cat<br />
rabdase, si tacuse ; dar and il razbi durerea ranifor,<br />
incepà sä tipe si sä ceara ajutor. Mai bine tacea.<br />
Cand vazii Costache in ce hal il adusese pe Iancu<br />
taratul pe drum, prin bulgari si bolovani, o idee groasnica<br />
treca prin capul tiganului : el opri caruta ; aseza<br />
ranitul asa ca numai partea de sus sa nu atinga de<br />
pämant, lega teapan, in pozitia aceasta, pe Iancu, si<br />
mina calul in trap mare, razand cu d. maister de urletele<br />
chinuitului. Costache era bun ca painea calda<br />
(cam neagra paine cum e si pielea tiganului) dar avea<br />
suflet de tortionar. Printre stramosii lui Costache trebuie<br />
sa fi fost un gade.
228 Din Torsul Zile lor. Vol, I<br />
Chinuitul le§inase. Aceasta i-a fost scaparea ; nemai<br />
auzindu-i urletele, d. maister fu de parere ca Costache<br />
se intrecuse cu gluma i simtlnd o remu§care,<br />
opri calul, puse chinuitul le§inat in caruta i mormai:<br />
Bine, mo Costachi. vrei sa-1 omori ?<br />
Dar el n'a omorat pe Liza ? replica tiganul.<br />
Pentru Costache viata unui om sau viata Lizei..,<br />
tot aia.<br />
Tata, and väzii starea holului, ii ingriji 8i-1<br />
scapa<br />
de moarte. Iancu nu fu dat judeatii. Ramasese, insä,<br />
schilodit pentru toata viata.<br />
Iancu Geamba§ul, and fu vinde cat, ii lua din nou<br />
meseria de geamba§ dar nu 0 pe cea de hot de cai. Nu<br />
a se facuse Iancu om de treaba, nu 1 ci pentru cä<br />
semnalamentele sale caracteristice r fi tradat.<br />
PAIAT A<br />
Pe and incercam sä deslu§esc, acU vre-o doua zeci<br />
de ani, punctele obscure din Istoria tärii, ma persecuta<br />
o amintire: parerea unui om competent, a eram<br />
o paiatd.<br />
Pe and eram copil, la Institutiunea V. A. Urechia,,<br />
supraveghetorul nostru, d. Alexandrescu, omul competent<br />
de care pomenesc mai sus, afinna cà eram o paiatd.<br />
In adevär, scorneam fel de fel de mucalituri. Faceam<br />
sa râd i camarazii i profesorii i chiar pe d, Alexandrescu.<br />
Eram o paiatd.<br />
D. Alexandrescu zicea de mine :<br />
E pacat de el. Firea l'a inzestrat bine joaa de until<br />
singur de rupe pamantul: doine§te ca in padure ; cadrii.<br />
freamäta and zice din pojghiata de mesteacan sau din<br />
frunza; dar, (a aqa e firea lui) mai tarziu n'o sä cultive<br />
nici dantul, nici muzica vocala, nici cea instrumentala.<br />
E j n sa' ramaie o paiatd.
Paiata. Anecdote 229<br />
Trist adevar : eram 0 am ramas o paiatd. D. Alexandrescu<br />
ma sintetizase bine. Dar nu cred ca.' m'a<br />
sintetizat bine acela care a proclamat (nu vreau sa-i<br />
zic pe nume, caci, slava Domnuhii, mai traie0e in avatarul<br />
de actor mare) ch sunt o secedurci. Actorul mare<br />
a revenit asupra acestei aprecieri, aqa e; a formulat-o<br />
lima. Trist.<br />
Paiatd am fost, and, intr'o reprezentantia teatrala<br />
data, prin 1872, la coala. lui V. Urechia, declamam<br />
Le vrai inangeur", de Boufflers ; paiatei am fost thud<br />
ma urcam pe scenä, la generalul Jacob Lahovary, la<br />
kneazul Mitica Moruzzi, la G. Em. Lahovary, la piintul<br />
Barbu $tirbey (fatal), la Castelul Pele, la Palatul regal,<br />
etc, ; tot paiatà am fost, in 1904, child jucam rolul lui<br />
Beasadea din pantomima mea-Domnita din Vis ; paiatii<br />
am ramas, and, dupa ce am intemeiat compania mea<br />
drama tied, am tinut roluri la Teatrul Uric §i la Tea<br />
trul Modern.<br />
Paiata, un fel de clown, face cateodata sfi rfida<br />
lumea, chiar cand ii e sä planga. Vezi dumneata I $i<br />
paiata are suflet. Ba chiar, cate odata, sufletul ii e<br />
altfel de cat i se vede : paiata e una, omul alta.<br />
Un nebun a incercat sa ma ucida ; nu a izbutit pe<br />
deplin: a ucis paiata, dar nu omu/.<br />
Vorba d-lui Alexandrescu: Meat.<br />
Pe engleze§te<br />
Acii vre-o 40 de ani, fusesem poftit, cu varul meu<br />
Dinu Golescu, actualul preqedinte al Societatii \Tanatorilor,<br />
sal vanam, cu prepelicarii, la batranul boer<br />
Vasile Rama. Mo0a sa, Bude0i, situata paste Olt, pe<br />
Oltet, era cu vai 0 dealuri pline de mdralcini, in care-
230 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
se räsfatau numeroase i mari stoluri de potarnichi,<br />
vanate numai de fiul sau, Nicolae Racoth, un foarte<br />
iubit prieten al nostru, puscas minunat, dar... singurul<br />
puscas din zbor de pe acolo.<br />
Drumul era lung (vre-o 8 ore cu drumul de fier de<br />
la Bucuresti la statia Bal i apoi vre-o 2 ore cu tràsura<br />
dela statia la conacul mosiei). Casa conacului, o<br />
-vechie cash boereasch, cladith din belsug, se ridich cu<br />
cateva trepte deasupra pamantului, cu salä mare, larga,<br />
in care se deschideau usile odailor si care servia de<br />
salon comun i de sufrageria.<br />
Fusesem instalati, Dinu si cu mine, intr'o camera<br />
spatioash (cea d'intaiu la stanga inträrii). Pe divanuri<br />
lungi si largi, in fundul camerei, erau facute asternu-<br />
-turile noastre, cu perne i covoare la pereti i sändulii<br />
pe jos. Cainii nostri, Stop al meu, (un corciu de pointer<br />
si de copoiu, pe care'l dresase foarte bine un padurar<br />
englez i caruia nu-i vorbeam de cat englezeste, spre<br />
marele haz al lui Dinu) i catelul varului meu (un<br />
splendid Gordon-Soter, pur sange, dar nedeclarat"<br />
Inca) sedeau cu noi, cum si trebue sa seaza. prepelicarii.<br />
Bucatareasa le gatise, cainilor, cate un enorm lighean<br />
de papiti" cu suph, paine i rasol. Daca nu ar fi<br />
fost o adevarata minune bucate'e date la masa, zau<br />
cal as fi ravnit la papita cainilor. Gordonul lui Dinu<br />
manca putin i pe a!ese, ca uri boier mare ce era ;<br />
Stop, insa, mitocan si din origin& si din obiceiuri, isi<br />
linse lighianul i goli §i pe al Gordonului, care rhmasese<br />
peste jumätate plin.<br />
Cand veni ceasul culchrei, de vreme (pe la 9) deoarece<br />
trebuia sh ne sculam cu noaptea 'n cap, ne<br />
reträseram in camerile noastre i ne bagaram in asternut.<br />
Si aci Stop Ii aratà mitocania parandu-i-se<br />
eh sandulia de langa patul lui Dinu, aceia pe care se<br />
Icase Gordonul, era mai duke, Stop goni catelul
Anecdote. Dumneata vita, Dumneata porc 231<br />
ii lua locul ; Gordonul, foarte politicos, ii ceda sandulia<br />
sa qi veni sa se culce pe cea de la picioarele pa<br />
tului meu.<br />
Pe intuneric, Dinu, din a§ternutul sAu, termina nu<br />
mai §tiu ce poveste. Auziam foarte lamurit glasul lui<br />
Dinu, dar, la un moment dat, il auzii mai putin, pang<br />
venia de departe, slAbit, inAbu§it. Nu'mi explicai aczastä<br />
schimbare de glas. Deodatà, insa, rázbatu, pana la mine<br />
o duhoare greoaie 0 puturoasa, Atunci 1nte1esei ca<br />
ligheanele cu papita i§i faceau efectul §i cal Stop taia<br />
o droaie de lamai sub nasul lui bietul Dinu, care,<br />
pentru a scApa de acest macel de lAmai, i§i varfise<br />
capul sub plapomä. Furios, sarii jos din pat, deschisei<br />
u§a 0 strigai lui Stop pe o romaneasca neao§A din<br />
care nu lipsià nici injuratura :<br />
Ie0 afarA, putpare 1<br />
Dinu, scotand capul de sub plaporna, rosti, blajin :<br />
Bine'i ai zis, ma, pe engleze§te 1<br />
DUMNEATA VITA, DUMNEATA PORC<br />
Fusesem invitat, pe la mijlocul tomnii din nu §tiu ce<br />
an, de d. Aristide Blank, sä iau parte la o excursia<br />
de mai multe zile, foarte frumoasa, cu automobilul :<br />
era vorba sA ie§im din tara prin Turnul Ro§u 0 sa<br />
reintram prin Predeal ; in ArdeaL vAzand 0 fAcand.<br />
Excursia se facea cu doul automobile puternice, confortabile<br />
0 admirabil conduse, ocupate de fami'ia d-lui<br />
Blank 0 de invitati. Printre ace§tia era 0 vechiul meu<br />
prieten, d. Manole Culoglu, Pe la nämeaz, pranzeam,<br />
cu merindele noastre, cind ne razbia foamea 0 cand<br />
ne plAcea locul, la voia intamplArii: in vre-un zavoiu<br />
umbros, langa o lantana rece 0 bine adApostita in<br />
vre-o livada cu prune coapte, etc. Ca de porunceala,<br />
plouase cu vre-o douA zile inainte, a§a cA, §oseaua
232 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
era lira praf. Praful e groaza automobilistului. Excursia<br />
era, deci, incantatoare.<br />
A doul zi de plecare, trecuti de granits, cu merindele<br />
terminate, ne oprearn la un birt, in nu mai stiu<br />
ce orasel, unde simteam ca vom putea dobandi mancare<br />
calda si friptura la gratar. Mai ales d. Culoglu<br />
si cu mine ne bucuram ca niste copii, sa ne alcatuim<br />
menuul", in toata libertatea, nestinjiniti de cosul cu<br />
merinde. Chelnerii umblau forfota, preparau mesele,<br />
tacamurile si luau comenzile. Un chelner roscovan<br />
4parca 'I v5d) ne spuse ca erau la dratar niste fripturi<br />
admirabile de vaca si de pore. Pentru a nu se incurca<br />
in comenzile noastre, roscovanul scoase carnetul, nota<br />
comenzile si afirma foarte politicos, adresandu-se la<br />
noi :<br />
Dumneata vita, (arata pe d. Culoglu) si dumneata<br />
porc (ma araà pe mine).<br />
Si aici ai noroc, Alecule ! exclama d. Culoglu.<br />
Asa e, nu ma plang. Am avut si am noroc. Dovada,<br />
cititorule, e faptul ca ma citesti.<br />
BUGHEA<br />
Bughea e un catun, nu departe de Campulung. Bughita,<br />
garlita care trece prin catun, primeste din toate<br />
partile, afluenti de ape iodate si sulfuroase, asa de bogate,<br />
in iod si sulf, in cat coloreaza si apele Bughitei<br />
cari, din cauza aceasta, face un_depozit galbui asupra<br />
petrisului albiii.<br />
Localitatea apartinand Eforiei Spitalelor Civile, fatal<br />
meu fiind ef or, dänsul infiinta, acolo, o statia balneara<br />
pentru lumea saraca. Bughea fad' minuni asupra dartrosilor<br />
si egzematosilor de toate soiurile si ajunse repede<br />
celebra. Sunt cincizeci de ani de atunci. 0 mai<br />
fi existand si astazi puturoasa statiä balneara ?
Bughea 233<br />
In fiacare vara, mama conducea la Bughea, in persoang,<br />
vre-o 20 30 de orfane ale Azilului Elena<br />
Doamna. &He i0 faceau efectul asupra fetitelor bol<br />
nave 0 aerul muntilor intrema sanatatile §ubrede.<br />
Inteun an (in 1873, mi se pare) mama ma lua i pe<br />
mine la Bughea, nu atat ca sa fac bal, cat ca sä excursionez<br />
prin murrti. Aceasta parte a curei o faceam<br />
cu adevarata placere i, deoarece eram prea mic (de<br />
11 ani) ca sa merg departe, mama imi inchiria un cal<br />
taranesc pe care ma cocota. In echipajul acesta, i cu<br />
fetele cele mai mari qi mai zdravene, cutreeram muntii,<br />
descalecand numai pentru a culege fragi sau zmeura,<br />
bunatati abundente prin partea locului. In adevar, in<br />
thate zilele venia la mama o multime de fetite de tarani<br />
cu cofite de zmeura. Mama cumpara toate cofithle<br />
i orfanele aveau, astfel, un dessert" minunat.<br />
Mama insä doria fragi de munte i fragii, fiind mai<br />
greu de cules, cofitele se umpleau mai uwr cu zmeura.<br />
Iaca i pentru ce fetitele de taran veneau mai rar cu<br />
fragi.<br />
Inteo dimineata, cu noaptea in cap, porniram,<br />
cate-va din orfanele cele mai mari i cu mine, spre<br />
nu mai gtiu care deal, in susul Bughitei. Poteca qerpuia<br />
pe marginea stanga a garlitei, care facea, intr'un<br />
loc, un cot, ocolind niqte stand -enorme, de vre-o<br />
6 7 metri. Deodata, vdzui, in crapaturile stancii, un<br />
mic manunchi de fragi i vrusei sal culeg ca sal duc<br />
mamei. In zadar cautara sai ma impiedice, dela ap nebunia,<br />
orfanele mai thari 0 mai cu minte, demonstrandu-mi<br />
; ba ca nu aveam pe unde sa ma urc in varful<br />
stancii ; ba ca fragii crescusera intr'o<br />
crapatura de pe<br />
priporul ei ; ba ca priporul era alunecos i repede ;<br />
ba ca... ba ca. Eu, insa, ma tineam garba de nazbatia<br />
mea. Trecand Bughita calare, ma urcai cu chiu cu<br />
vai, in varful stanch i, aci, tinandu-ma cu 0 mana de
234 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
darlogii calului, ma culcai pe brand 0 ma intinsei ca<br />
sa ajung fragii. Ii ajunsei si ii culesei. Dar, in clipa<br />
aceea, darlogii cam subtiri, se rupsera si,.. ma rostogolii<br />
pana in garla, pe priporul stancii. Imi sparsesem<br />
capul : nu imi era de asta, dar ca o sai'mi scape din<br />
mana fragii. Acolo unde cazusem, apele mancand pamantul<br />
la temeiul stancii, facuserä un ochiu mai adânc ;<br />
aqa in cat cazui pe moale. Cazusem pe moale, dar in<br />
apa adanca. Ametit, cum eram, de caderea de-a berbeleacul<br />
si de spartul capului, ma puteam ineca daca<br />
nu ma scotea cineva iute pe uscat. Orfanele, insa dadusera<br />
un tipät si ma. scoasera iute, caci din zmucitura,<br />
bietul cal isi pierduse echilibrul si cazuse si el<br />
de pe stanca in groapa de unde ma scosesera fetele.<br />
Bietul cal nu ava insa noroc, ca mine : se omori,<br />
Ne inapoiaram, la Bughea, mai putin falnici decat<br />
plecaseram. Mama era Inca in asternut si dibuia,<br />
intr'un volum mare al fabulelor lui La Fontaine, eau-<br />
Vaud fabula pe care sai'mi-o citeasca, indata ce ma<br />
voiu fi inapoiat. Oblojit la cap cu carpe sangerande,<br />
dadui buzna in iatacul mamei si ii intinsei fragii. Parch'<br />
vad si acum chipul ei speriat. Orfanele, cari venisera,<br />
cu mine, in iatacul mamei, o linistira, dar, furl nevoite<br />
sa'i spunk' ce se intamplase. Mama lua manunchiul de<br />
fragi, ma saruta indelung, puse fragii in volumul lui<br />
La Fontaine, tleschis pe genunchii ei, si... inchise<br />
cartea.<br />
Acii vre-o dougzeci de ani, rasfoind acel volum,<br />
dadui peste fragii culesi la Bughea.<br />
Ahmed<br />
Ahmed era un arap colosal, de o putere fizica femomenala,<br />
cavas" al Resedintei franceze, la Bucuresti,
Ahmed 235<br />
pe la 1860. In Africa unde se nasc se, Ahmed fusese<br />
un personaj important al tribului sau, fiind fiu al §efului<br />
(un fel G Staroste), Seicul, Regele, cum zicea, foarte<br />
fudul, Ahmed.<br />
Mutarea spre sud a granitelor algeriene facuse din<br />
tribul lui Ahmed o populatia franceza 0 Ahmed fusese<br />
bombardat cavas diplomatic. Acum, Ahmed purta mintean<br />
0 §alvari de matase albastra ; pe deasupra un<br />
larg burnus" alb, de lana subtire 0, de mijloc, un<br />
beau de matase, impletit in trei ite, de trei colori, al<br />
bastru, alb, ro§u (colorile drapelului francez); la brau<br />
straluceau pistoale 0 iatagane cu plasele de argint.<br />
Ahmed era incaltat cu iminei ca tulumbagiu" de la<br />
Stambul. La soare te puteai uita, dar, la Ahmed, ba I<br />
Pe deasupra burnusului alb, rasaria un cap negru, cu<br />
parul cret, cu fes rom cu fata tuciuria, buzata, cu<br />
nasul lataret, cu oc' ii albi, pe scurt un chip intunecos<br />
qi .ioros, dar cu o expresia blandä si zambitoare.<br />
Ahmed prinsese o adevarata patima pentru 'b.-MI<br />
meu, tanarul medic delicat 0 balaiu, ata§at pe Lana<br />
Rewdinta franceza la Bucure§ti, 0 care inventase,<br />
pentru bietul meridional friguros, o combinatiä" de<br />
alvari 0 de cojoc, cu blana pe dinafara, captu0ta cu<br />
mo'eton. Frigurosul arap din sudul algerian, o purta<br />
din Octombrie pada. in Aprilie, pe sub frumusetile<br />
sale de matäsuri.<br />
In Africa, Ahmed lasase un vrajma§ de moarte, pe<br />
fiul §e ului altui trib incorporat de Anglia in eDominionul"<br />
sau african. Intamplarea voi ca acest fiu de<br />
eik, de Rege, sa fia 0 el bombardat, de guvernul<br />
englez cavas" diplomatic, 0 trimis la Re§edinta engleza<br />
dela Bucure§ti. Cand cei doi vrajma0 de moarte<br />
se intalnira, cavasul" englez i0 trase pistolul de la<br />
brau 0 il descarca asupra lui Ahmed; dar dadu greq..<br />
La randul sau, Ahmed 10 scoase din teach' un iatagan_
236 Din Torsul Zilelor. Vol, I<br />
1iii infipse in pieptul adversarului sau, pe care'l omori<br />
pe loc.<br />
Agentii politiene#i nu cutezara sa aresteze fiorosul<br />
,arap, srl<br />
urmarira numai. La sediul Re§edintei (instalath'<br />
in casele situate, astazi, strada C. A, Rosetti No.<br />
3) tata Ii ordona ucigaplui sal se predea. Ahmed, ascultator,<br />
se preda, fu arestat 0 mai tarziu judecat<br />
pentru omor. Juratii 11 osandira la cinci ani munca<br />
silnica, de0 se stabilise ca omorul fusese consecinta<br />
unui duel. Tot ascultator de tata, ca mai 'nainte, Ahmed,<br />
bland 0 zambitor, fu pornit la Telega i taia sare Fara<br />
nici-o revolt& ; ba, din potriva, fu cel mai devotat strAjer<br />
al Directiei Ocnelor i cea mai groaznica spaima a ocna0lor<br />
sau lucratorilor cu plata.<br />
Foarte bine notat de Directia Ocnelot, ocna§ul arap<br />
'0-ar fi terminat osanda pe cinci ani, clack nu s'ar fi<br />
ivit, in inchisoare, molima tifosului.<br />
Insarcinat de guvern sä ia masurile de cuviinta, tata<br />
(trecut din serviciul Re§edintei Franceze in serviciul<br />
Statului Roman, care'l numise inspector general al serviciului<br />
sanitar militar), alerga la Telega 0'0 dadii<br />
seama ca cel dintai lucru de facut era sä izoleze bolnavii<br />
in aqa mod, ca nici unul A' nu fib.' in contact cu<br />
altul. Problema ar fi fost upara, daca ar fi existat in<br />
puscariä incaperile necesare. Nu existau insa asemenea<br />
incaperi in pu§caria. Deci, nu se puteau izola bolnavii<br />
de cat prin casele din sat, transformate, astfel in pavilioane<br />
sanitare 0 in temnite. Dar locuitorii amenintax%<br />
sa se revolte dacä Ii s'ar rechizitiona o singura<br />
casa. Unde pui, ca trebuiau atatea case, cati ocna0 erau<br />
infectati de molima-.<br />
Tata nu statu mult pe ganduri i nascoci o stratagema<br />
: el ordonase §efului de post (un sergent) sa scoata<br />
afar& toti soldatii din post ; ordinul fusese executat<br />
imediat soldatii ie0sera din post cu armele incarcate<br />
41 baionetele puse, gata de lupta,
Anecdote 237<br />
Nu mo ! striga' tata ; am tnteles oamenii din post,<br />
.nu i armele!<br />
Seful de *post nu ghicia nitnic, dar executa ordinul.<br />
Atunci, tata ii puse sa. ia, in spinare pe tificul Ahmed;<br />
iar ceilalti soldati din post, sa. ia, fiecare cate un ocnaq<br />
tific i, astfel alatuit, cortegiul sä porneascä spre sat.<br />
Zis i acut.<br />
Efectul fu radical ; satul intreg, care tremura de<br />
frica kti Ahmed 0 care nu voia sa' se molipseasa de<br />
la tifici, and váza arapul adus in spinare de eftil<br />
postului militar, o ltfa la fuga, rasand casele goale. Stratagema<br />
isbutise: rezultatul era obtinut ; izolarea tificilor<br />
se efectug färä nici o clificultate.<br />
Molima descresca §i fu invMsal ; ocnawl Al-med se<br />
glsea printre cei sapati de moarte.<br />
In adoratia sa pentru tata, Ahmed, vindecat, fácii<br />
ce vedea cä facea ballaiul medic ; ingriji de bolnavi cu<br />
dibacie, devotament i succes, i scap'al de moarte, in<br />
acest chip, o multime de tifici. Drept recompensä,<br />
Vodä Cuza 11 gratia i ordong ca ocna§ul arap sà fia<br />
pus in libertate. Dar Ahmed nu intelegea lucrurile aqa<br />
el nu voi sal páralseasal ocna decal dupa vindecarea<br />
uliimului tific, starpirea molimei §i... plea numai odata'.<br />
cu tata. Dat afara din oath', Ahmed se dusese dupa<br />
adoratia sa. Tata i0 gasise beleaua. Ahmed ntr consimti<br />
sä se inapoeze la Re edirrta. francez'a i tata fu<br />
nevoit sal ia acasa.<br />
Acasa, Ahme I regenta" slugile, se ploconea la mama,<br />
si...<br />
afirma tatii cä eu eram mai nobil de cat tata,<br />
pentrua aveam un strámo§ mai,.. mult cleat el. Logica<br />
necivilizatului era impecabilà. Tatii Ii convenea ca<br />
Ahmed sä aibä asemenea idei, fiinda' adoratia lui pentru<br />
tata, devenea, multumita acestor idei, o mai puternia<br />
adoratia pentru mine 0 ca, astfel, grozavul arap era<br />
sä ma ingrijeasa mai bine decal cea mai buna' doia.
238 Din Torsul Zilelor. Vol. I<br />
Ap §i. fu : tiganul Costake, fostul rob §i fiu de robi<br />
qi arapul Ahmed, fost cavas la Re§edinta francezk.<br />
(fiu de ,S'eik, de Rege) ma räsfAtarA care mai de care..<br />
CAlare pe grumajii lor, cu manile infipte in pArul lot<br />
negru §i cret, ma. alintai O... crescui.<br />
Voind sai rAsplAteasca, intru catva, atata devotament,<br />
tata lua bilet, pentru Ahmed, la Teatrul National. Bilet<br />
de parter, ma rogl Dar Ahmed prefera tin loc numerotat,<br />
pe banca I, la galerik pentrucA", zicea el, de<br />
acolo pot vedea fArA a-mi suci gatul, cum se coboara,<br />
prin gaura tavanului, lustrul cu lumanArile aprinse".<br />
Intrebat daca ii placea la teatru 0 cum jucau actorii,<br />
Ahmed raspunse :<br />
Nu'mi place, pentrucei ei vorbesc de treburile lor,<br />
in loc sd danteze". Mai frumos ciintd wzuleimele4<br />
turceei. Nu'mi place de cat cum se coboard lustrul.<br />
Dar Ahmed mergea la Teatru de cate ori avea bilet ;<br />
probabil ca sA vadä cum se coboara lustrul.<br />
In noaptea de 11 Februarie 1866, Ahmed juca mare<br />
rol. Voi povesti poate, altAdatä, care rol. Dar actiunea .<br />
lui, se vede treaba, nu putü sh impiedice detronarea<br />
lui Vodä Cuza.<br />
Mai tarziu, Guvernul provizoriu cerit tatalui meu<br />
sal'i imprumute pe Ahmed ca sA-1 trimità, la Stambul,<br />
cu o corespondenta importanta, Guvernul Provizoriu<br />
sprijinia cererea sa, pe faptul ca.' Ahmed era devotat,<br />
discret 0 cA, §tia turce0e. Tata nu bAnui nici un eau.<br />
Ahmed porni la Stambul cu faimoasà corespondentA<br />
importantA : dar enormul plic, cu cinci sigilii, confine&<br />
numai o foaie de hartiä pe care era scris ordinul urmAtor,<br />
nesemnat, dar intarit cu pecetea Statului: Cu<br />
rierul sd fie aruncat In bosfor".<br />
Trebue sä se fi indeplinit ordinul dat de (nu vreau<br />
sà qtiu cine), caci nu 'mi-am mai vAzut iubita doica_<br />
neagrl niciodatA.
TABLA DE MATERII<br />
..<br />
Precuvântare Pag. 3<br />
Basmul cu Domnifa din Vis<br />
Beams Cosinzeana<br />
,<br />
'<br />
5<br />
25<br />
Dintre cei räposati , 31<br />
Paul Verlaine , 33<br />
Bolintineanu , 35<br />
Grigorescu , 36<br />
A lecsandri , 37<br />
V. A. Urechia . 39<br />
Mircea Rosetti , 41<br />
Carmen Sylva , 43<br />
Dadu Filipescu 44<br />
Pompierul .<br />
, 47<br />
Paolo Tosti , 50<br />
Gh. Creteanu , 53<br />
Vasile Mortun 54<br />
D-r Marcovici ,: 58<br />
Stefan 0. Iosif 67<br />
Ermeti Novelli , 65<br />
Caragiale . .<br />
Hajdeu . .<br />
Dimitrià Greceanu<br />
Dan Cerkez<br />
Pompiliu Eliade<br />
Coco Dumitrescu<br />
..-<br />
,<br />
,<br />
,<br />
,<br />
.,<br />
,<br />
67<br />
72<br />
75<br />
76<br />
78<br />
82<br />
Sutasul Troian 85<br />
Alfabetul Ronuinesc<br />
Vis 1<br />
"<br />
,<br />
n I<br />
133<br />
ihnba Romdneascd 135<br />
Trisilabile Dactile 141
Anecdote Pag. 147<br />
Monoclul . . . .<br />
Dejunul de la Pascani<br />
Presbit<br />
Harta Daciei<br />
Mijloc mnemonic<br />
Cicoarea<br />
Baraca<br />
Un studiu critic<br />
De la Orhanie la Marasesti<br />
148<br />
149<br />
152<br />
151<br />
154<br />
155<br />
156<br />
158.<br />
162<br />
Mignon . . . . . .. , . . .<br />
165<br />
Bogat . . .<br />
166,<br />
Jichi ..... 168.<br />
Straformat 171<br />
Punctual 172<br />
Citta 174<br />
0 minune 178<br />
Repaosul Duminical , 18t<br />
, . . .<br />
Logodna 186<br />
Regele Carol si dictionarul Dame ,. 189'<br />
Abate le Ducis . . . . .<br />
190<br />
Costumul de catifea cerulia , 192<br />
Regina Elisabeta si Republica ,, 194<br />
Zmeul 195<br />
..... , . . . ..<br />
Avocat sau Ministru 197<br />
0 recunoastere /99-<br />
0 lacrima 208.<br />
Ciorapii . . . , 209<br />
Finchi io n'ai cerut 211<br />
Ai toata vremea 213<br />
Coco Rosetti 214<br />
Un document . . .<br />
216<br />
De ce'mi o fi plaand ceapa 217<br />
Gagata.' . . . . ..<br />
217<br />
Un cuvânt Istoric . .<br />
, 219-<br />
Nebunilor le trebuesc argumente de nebun 220.<br />
Statul Major . .<br />
222<br />
Ga.gMa si Geamgiul 224<br />
Iancu Geambasul 225.<br />
0 ..... , ..... .. 228.<br />
Paiata . . . -. Pe englezeste<br />
. ....<br />
. .<br />
229<br />
Dumneata vita, dumneata porc 231<br />
Bughea . , . . 232<br />
Ahmed , 234