Publicatie cu continut integral - Asociatia Tinerilor Istorici din Moldova
Publicatie cu continut integral - Asociatia Tinerilor Istorici din Moldova
Publicatie cu continut integral - Asociatia Tinerilor Istorici din Moldova
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
ı.a. rafalovici, G.F. Čebotarenko, p.p. Bîrnea ş.a. Aceşti arheologi folosesc în lucrările lor aceleaşi metode,<br />
care se reducea în special la descoperirea monumentelor arheologice şi determinarea apartenenţei <strong>cu</strong>ltural – cronologice<br />
a monumentelor după materialele <strong>din</strong> periegheze. O astfel de determinare a monumentelor este valabilă,<br />
după <strong>cu</strong>m se ştie, doar în acele cazuri când se <strong>cu</strong>noaşte <strong>cu</strong> precizie fie <strong>din</strong> izvoarele scrise, fie <strong>din</strong> alte surse, că pe<br />
un anumit teritoriu, într-o anumită perioadă de timp a lo<strong>cu</strong>it doar un singur etnos. Prin asemenea metode simpliste<br />
arheologii sovietici au putut determina doar ceea ce doreau ei, adică monumentele slavilor, patria iniţială a cărora,<br />
după <strong>cu</strong>m se ştie, se află departe de spaţiul carpato-danubiano-pontic.<br />
Această situaţie a problemei în cauză a fost destul de aspru criticată de către G. postică şi ı. Hîn<strong>cu</strong> în renumitul<br />
lor articol „Despre greşeli evidente şi falsificări intenţionate <strong>din</strong> istoria veche a Moldovei”, în care autorii<br />
demonstrează că: „Arheologia sovietică moldovenească, chiar de la apariţia sa, a mers pe o cale simplistă în ceea<br />
ce priveşte atribuirea etno-<strong>cu</strong>lturale a monumentelor medievale timpurii. Pe baza a câtorva cioburi de ceramică<br />
care la exterior se aseamănă <strong>cu</strong> ceramica slavă <strong>din</strong> Ucraina şi Rusia, monumentele medievale timpurii <strong>din</strong> <strong>Moldova</strong><br />
sunt atribuite slavilor” 1 .<br />
În lucrarea lui Fedorov G.B., 1 0, Raboty Prutsko-Dnestrovskoj ekspedicii 1957 g., (KSiA, 81, Moscova),<br />
la pp.239-304, vestigiile arheologice <strong>din</strong> repertoriu sunt atribuite în totalitate slavilor şi date între secolele<br />
VI-IX. Trebuie însă de menţionat faptul că în perioada anilor ’50 orizontul <strong>cu</strong>ltural atribuit sec.VI-VII<br />
încă nu era identificat <strong>cu</strong> certitu<strong>din</strong>e, astfel că anumite vestigii erau plasate, în mare parte, între sec. VI/VII<br />
– VIII/IX.<br />
Fedorv, pe lângă aceea că atribuie toate vestigiile descoperite slavilor, dă în cadrul repertoriului şi informaţii<br />
ambigue. Este <strong>cu</strong>nos<strong>cu</strong>t faptul că între anii 1950-1958, în împrejurimile satului Alcedar (Orhei) au fost descoperite<br />
şi cercetate mai multe puncte notate de către Feodorov şi alţi cercetători <strong>cu</strong> Alcedar III, Alcedar IV, Alcedar V,<br />
Alcedar VII, pentru primele două puncte se dau aceleaşi coordonate geografice. Astfel că nu ne putem da seama<br />
care este cauza numerotării diferite şi indicarea respectivă a două aşezări deschise distincte, mai ales că în repertoriu<br />
nu se indică distanţa <strong>din</strong>tre aceste puncte 2 .<br />
În anul 1969 G.F. Čebotarenko alcătuit o hartă <strong>cu</strong> aşezări, majoritatea numite de autor sud-slave 3 .<br />
O altă încercare de a prezenta o hartă a descoperirilor arheologice medievale <strong>din</strong> regiunea Odessa a fost întreprinsă<br />
de A.O. Dobroliubskii şi A.G. Zaghinailo. Autorii divizează monumentele arheologice <strong>din</strong> această zonă în<br />
cele care aparţin <strong>cu</strong>lturii Saltovo-Maiaţk şi <strong>cu</strong>lturii slave <strong>din</strong> secolele IX-X.<br />
Mai amintim de intervenţia lui L.V. Subbotin şi G.T. Cerneakov. Autorii au prezentat o hartă <strong>cu</strong> 35 de aşezări,<br />
în opinia lor <strong>cu</strong> descoperiri de ceramică Saltovo-Maiaţk.<br />
În 1 , ı.a. rafalovici publică lucrarea: „Slavii în secolele VI-IX în <strong>Moldova</strong>” (Editura Ştiinţa, Chişinău,<br />
1972), în care, la pag. 148-149, afirmă: „<strong>cu</strong> toate că purtătorii <strong>cu</strong>lturii Ciurel erau o populaţie etnică neomogenă<br />
(aici nu trebuie să uităm de populaţia alano-bulgară –purtătoare a ceramicii de tipul Pastîr bine <strong>cu</strong>nos<strong>cu</strong>tă pe<br />
Dunărea inferioară după izvoarele scrise de rând <strong>cu</strong> slavii), noi credem că purtătorii principali ai acestei <strong>cu</strong>lturi<br />
au fost slavii.” Deci, pe de o parte, Rafalovici re<strong>cu</strong>noaşte faptul că populaţia încadrată în monumentele arheologice<br />
de tipul <strong>cu</strong>lturii Ciurel era neomogenă, <strong>din</strong> punct de vedere etnic alcătuită <strong>din</strong> romanici de est, slavi şi alanobulgari,<br />
iar pe de altă parte concluzia lui este fără niciun echivoc: “purtătorii principali ai acestei <strong>cu</strong>lturi au fost<br />
slavii”, şi în continuare vorbeşte numai despre slavi, motivându-şi concluzia sa prin aceea că slavii ar constitui<br />
majoritatea populaţiei în aceste regiuni.<br />
Cam pe aceeaşi logică de neînţeles se bazează şi lucrarea arheologilor G.B. Fedorov şi G.F. Čebotarenko . În<br />
lucrare fiecare monument este descris în parte şi atribuit vechilor slavi.<br />
În afară de monumentele slave timpurii şi ruseşti vechi, autorii lucrării deosebesc pe teritoriul Moldovei şi<br />
monumente ce aparţin, după părerea lor, slavilor de sud. Este de remarcat aici faptul că criteriul de determinare<br />
etnică este acelaşi. În loc de argumente clare autorii se mărginesc doar <strong>cu</strong> simple declaraţii. Astfel, ei consideră că<br />
1 Ibidem, 7.<br />
2 STAMATI, 2004. Despre câteva probleme arheologice nerezolvate (sec.V/Vi-Vii), în Studia in Honoriem Gheorghe Postică. Studii de<br />
istorie veche şi medievală. Omagiu profesorului Gheorghe Postică, Editura Pontos, Chişinău, 174.<br />
3 G. B. FEDOROV, G.F. ČEBOTARENKO, 1974. Pamjatniki drevnih slavjan (Vi-Xiii v.v.), în Arheologičeskaja Karta Moldavii, 6, Chişinău,<br />
211-228.<br />
4 I.A. RAFALOVICI, 1972, Slaviane Vi-iX vekov v Moldave, Chişinău, 148-149.<br />
5 G. B. FEDOROV, G.F. ČEBOTARENKO, 1974. Op. cit.<br />
– 0 –