Publicatie cu continut integral - Asociatia Tinerilor Istorici din Moldova
Publicatie cu continut integral - Asociatia Tinerilor Istorici din Moldova
Publicatie cu continut integral - Asociatia Tinerilor Istorici din Moldova
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
precolumbiană trebuie să rămînă în posesia statului, aceasta totuşi nu poate împiedica cercetătorii internaţionali<br />
să creieze un soi de <strong>cu</strong>lt în jurul persoanei sale, <strong>cu</strong>lt fundamentat şi de expoziţiile <strong>din</strong> muzeele locale finanţate <strong>cu</strong><br />
mijloacele <strong>din</strong> afară.<br />
Răspunderea pentru administrarea siturilor arheologice şi a muzeelor <strong>din</strong> Peru o poartă statul, reprezentat de<br />
Institutul Naţional de Cultură <strong>din</strong> Lima. Ar trebui să menţionăm aici că, cel puţin în ultimele decenii, preo<strong>cu</strong>parea<br />
acestui institut nu a fost neapărat să adune cît mai multe informaţii ştiinţifice despre tre<strong>cu</strong>t. Ţinînd cont de faptul<br />
că cele mai multe descoperiri arheologice <strong>din</strong> perioada precolumbiană în Peru au avut loc în ultimii douăzeci de<br />
ani, ar trebui totuşi să conştientizăm că aceasta s-a întîmplat şi pentru satisfacerea unor interese comerciale anume<br />
care nu întotdeauna poartă conotaţii pozitive. Fiind unica instituţie care administrează sute de situri <strong>cu</strong>lturale,<br />
arheologice şi muzee în întreaga ţară, şi dată fiind experienţa sa deosebită în domeniu ne face să ne aşteptăm ca<br />
activitatea ‘Institutului Naţional de Cultură’ ar putea fi realizată mai bine şi mai academic.<br />
Ca un exemplu de alternativă am putea menţiona situl Huaca de la Luna – care este administrat de Universitatea<br />
<strong>din</strong> oraşul Trujillo, iar săpăturile arheologice au fost finanţate de către o companie privată – fabrica de bere<br />
“Backus”. Situl le este prezentat vizitatorilor de către arheologi, membri ai Catedrei de arheologie de la universitatea<br />
implicată, care au participat nemijlocit la săpăturile arheologice, ceea ce constituie un avantaj esenţial faţă<br />
de alte situri unde ghizii sînt persoane care doar au învăţat anumite texte pe de rost. Este important să notăm faptul<br />
că cele mai moderne muzee arheologice <strong>din</strong> America de Sud pun tot mai mult accent pe activitatea pedagogică.<br />
Spre exemplu, vizitatorilor li se explică principalele activităţi arheologice, tehnici de prelucrare şi do<strong>cu</strong>mentare<br />
a obiectelor descoperite şi apoi li se oferă posibilitatea de a ‚descoperi’ obiectele de sine stătător, ca şi <strong>cu</strong>m ar fi<br />
arheologi ei înşişi.<br />
Ceea ce este problematic în modalitatea prin care statul coordonează arheologia în ţările an<strong>din</strong>e este faptul că<br />
acesta nu asigură întreţinerea adecvată a complexelor arheologice şi nici nu acordă prioritate intereselor ştiinţifice<br />
faţă de cele economice. Aceasta a dus la faptul că organizaţia UNESCO, spre exemplu, ameninţă de repetate ori<br />
statul peruan să retragă sitului Machu Picchu titlul de moştenire <strong>cu</strong>lturală mondială, dat fiind faptul că numărul<br />
nelimitat de turişti duce la distrugerea acestuia – problema majoră fiind eroziunile.<br />
Deşi biletul de intrare la Machu Picchu s-a ridicat pînă la 20 de dolari, iar costul unei călătorii <strong>cu</strong> trenul,<br />
uni<strong>cu</strong>l mijloc de accesare a sitului respectiv, pînă la cel puţin 50 de dolari, aceşti bani nu au fost folosiţi pentru<br />
a se asigura o protecţie mai bună a sitului ca atare <strong>din</strong> partea statului peruan. Cu exact 25 de ani după ce a fost<br />
declarat moştenire <strong>cu</strong>lturală mondială, după mai multe ameninţări UNESCO a fost foarte aproape de a declara<br />
situl „moştenire <strong>cu</strong>lturală mondială în pericol“. Guvernul peruan a ignorat timp de mai mulţi ani orice chemare<br />
de a asigura un management al sitului în aşa mod încît şi generaţiile viitoare să aibă şansa de a-l vizita. (Pînă la<br />
urmă, UNESCO nu a schimbat statutul sitului, guvernului peruan reuşindu-i <strong>cu</strong> succes să pretindă că va asigura o<br />
ameliorare a situaţiei).<br />
În cele <strong>din</strong> urmă, un fapt demn de menţionat este că, pînă astăzi, nu există ten<strong>din</strong>ţa de a ţine cont de doleanţele<br />
<strong>cu</strong>lturale ale populaţiei indigene. Deşi aceasta a profitat mult graţie interesului manifestat faţă de moştenirea<br />
strămoşilor, totuşi apreciază ca fiind un sacrilegiu modul în care societatea dominantă a albilor, statul şi vizitatorii<br />
beneficiază de această moştenire, fără ca să aibă o posibilitate însemnată de a se considera parte a procesului de<br />
promovare a acesteia.<br />
Acestea fiind spuse, rămîne să ne punem întrebarea <strong>cu</strong> privire la succesul realizat de către arheologia sud-americană<br />
în ultimele două decade. Problema <strong>cu</strong> privire la modul de a administra o moştenire atît de vastă şi bogată,<br />
combinînd turismul <strong>cu</strong> protecţia patrimoniului <strong>cu</strong>ltural este foarte dificilă şi, date fiind problemele continui de<br />
or<strong>din</strong> politic, corupţia, ignoranţa şi sărăcia, este dificil să credem că o soluţie perfectă şi armonioasă va putea fi<br />
găsită în viitorul apropiat.<br />
– –<br />
© michael Wiersing SUdaU, 008