Publicatie cu continut integral - Asociatia Tinerilor Istorici din Moldova
Publicatie cu continut integral - Asociatia Tinerilor Istorici din Moldova
Publicatie cu continut integral - Asociatia Tinerilor Istorici din Moldova
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
lui Adrian Păunes<strong>cu</strong> la începutul anilor 1970, Daicoviciu nu se sfia să-l numească pe adversarul său “roeslerianul<br />
Nestor”, pentru că ar fi contestat continuitatea 1 (ceea ce nu era adevărat). Daicoviciu combătea de fapt ideea romanizării<br />
regiunilor <strong>din</strong> afara fostei Dacii Romane, care era pe atunci susţinută de Nestor.<br />
În compendiul de “Istorie a României” apărut la Editura Didactică şi Pedagogică <strong>din</strong> 1969, Hadrian Daicoviciu,<br />
urmând punctele de vedere ale părintelui său, adopta şi el teoria Mariei Comşa, exprimând-o <strong>cu</strong> claritate:<br />
<strong>cu</strong>ltura Dridu “este o <strong>cu</strong>ltură slavă (sau, mai bine zis, slavo-bulgară) timpurie şi răspândirea ei la nord de Dunăre<br />
se datoreşte influenţelor <strong>din</strong> sud, pre<strong>cu</strong>m şi extinderii vremelnice a stăpânirii primului ţarat bulgar asupra unor ţinuturi<br />
nord-dunărene”. De asemenea, el accepta caracterul românesc al “<strong>cu</strong>lturii Bucov” 2 . Exprimarea unui punct<br />
de vedere diferit faţă de cel oficializat prin includerea sa în tratatul academic <strong>din</strong> 1960 se explică prin relativa liberalizare<br />
<strong>din</strong>tre 1965 şi 1970. E a rămas totuşi singura lucrare destinată marelui public în care s-a susţinut aceasta.<br />
Teoria lui Nestor va intra în schimb în manualele şcolare.<br />
Alt tratat de istorie a românilor publicat imediat după aceea, în 1970, reafirma varianta românească a originii<br />
<strong>cu</strong>lturii Dridu. În capitolul despre etnogeneză, Nestor a susţinut în mod categoric că “fiind singura <strong>cu</strong>ltură materială<br />
răspândită pe tot teritoriul ţării noastre (sec. VIII-XII), <strong>cu</strong>ltura Dridu aparţine populaţiei româneşti”. Mai mult,<br />
el scria că această unificare a <strong>cu</strong>lturii materiale care era bazată pe tradiţiile daco-romane şi a participării slavilor<br />
care au fost asimilaţi de romanici, a <strong>cu</strong>prins “spaţiul <strong>din</strong>tre Munţii Balcani şi Carpaţii Nordici” 3 . Aici se poate<br />
constata prima formulare a unei variante maximale a asocierii <strong>din</strong>tre <strong>cu</strong>ltura dridu şi etnia românească. Nu<br />
credem însă că acest punct de vedere denotă “un remarcabil conformism” în contrast <strong>cu</strong> cel al lui Daicoviciu, aşa<br />
<strong>cu</strong>m susţine Lucian Boia 4 , deoarece el nu a fost formulat în 1970, ci în 1957, când a-i delimita pe români de slavi<br />
era mai <strong>cu</strong>rând o dovadă de nonconformism.<br />
Teoria dezvoltată de I. Nestor a reprezentat prima etapă în interpretarea <strong>cu</strong>lturii dridu. a doua etapă este<br />
marcată de contribuţiile Eugeniei Zaharia. Monografia despre aşezarea de la Dridu <strong>din</strong> 1967, terminată de fapt<br />
în 1964, 5 nu a prezentat doar rezultatele campaniilor de săpături desfăşurate la Dridu între 1956 şi 1962, ci şi o<br />
sinteză a datelor <strong>cu</strong>nos<strong>cu</strong>te despre toate siturile <strong>cu</strong>lturii de pe teritoriul României 6 . E. Zaharia a definit mai precis<br />
tipologia ceramicii şi a ajuns la concluzia existenţei unei continuităţi între ceramica romană provincială şi cea a<br />
<strong>cu</strong>lturii Dridu, trecând prin <strong>cu</strong>ltura Ipoteşti-Cândeşti. În consecinţă, atribuirea etnică nu putea fi decât românească.<br />
Datorită datării târzii (a doua jumătate a secolului al X-lea) propusă de autoare, răspândirea <strong>cu</strong>lturii nu poate<br />
fi corelată <strong>cu</strong> expansiunea Bulgariei, începută mai devreme. Într-un studiu <strong>din</strong> 1971, E. Zaharia a insistat asupra<br />
continuităţii <strong>din</strong>tre <strong>cu</strong>ltura materială a secolelor VI-VII şi <strong>cu</strong>ltura Dridu, mutând datarea formării acesteia <strong>din</strong><br />
urmă în secolul al VIII-lea. Apariţia <strong>cu</strong>lturii Dridu este văzută ca reflexul arheologic al încheierii etnogenezei pe<br />
întregul teritoriu actual al României 7 .<br />
Această concepţie despre semnificaţia etnică a <strong>cu</strong>lturii Dridu a provocat reacţia arheoloagei poloneze Zsofia<br />
Hilczerowna, care arăta, cât se poate de întemeiat, că eroarea fundamentală a acestei monografii este căutarea<br />
de trăsături etnice în <strong>cu</strong>ltura materială <strong>din</strong> secolele IX-X într-o zonă foarte amestecată <strong>din</strong> punct de vedere etnic.<br />
Acest caracter face imposibilă distingerea componentelor etnice în materialele arheologice ale epocii. Pe de altă<br />
parte, nu există deosebiri esenţiale între ceramica de tip Dridu şi cea provenită <strong>din</strong> ceramica romană provincială<br />
utilizată în toată Europa Centrală, denumită în mod convenţional donau-typus 8 . C. Daicoviciu considera acest<br />
studiu “o dezavuare competentă a tezei despre romanitatea <strong>cu</strong>lturii Dridu” 9 .<br />
Este adevărat că teoria Eugeniei Zaharia nu a fost împărtăşită de toţi arheologii români. Într-un interesant<br />
articol <strong>din</strong> 1977, Nicolae Ursules<strong>cu</strong> atrăgea atenţia asupra faptului că “nu întotdeauna trebuie să punem semnul<br />
egalităţii între o <strong>cu</strong>ltură materială arheologică şi un anumit etnic”. De aceea, el considera că purtătorii a ceea ce el<br />
1 A. PĂUNESCU 1979, 212-213.<br />
2 iSTORiA ROMÂniei. COMPenDiu 1969, 106.<br />
3 iStORia POPORUlUi ROmÂn, 1970, 108-113 (citatul la 108).<br />
4 L. BOIA 1997, 135.<br />
5 I. NESTOR, Les données..., 407, nota 18 menţiona că monografia era sub tipar.<br />
6 E. ZAHARIA 1967 (îndeosebi 135-165)<br />
7 E. ZAHARIA 1971, ,, Données sur l’archéologie des iVe -Xie siècles sur le territoire de la Roumanie. La <strong>cu</strong>lture Bratei et la <strong>cu</strong>lture<br />
dridu, “Dacia”, NS, 15, 283-287.<br />
8 Z. HILCZEROWNA 1970 (1971), Le problème de la civilisation de Dridu (Remarques polémiques), “Slavia Antiqua”, 17, 161-170.<br />
9 C. DAICOVICIU, “Romanitatea scitică”..., 195, nota 8.<br />
– –