Publicatie cu continut integral - Asociatia Tinerilor Istorici din Moldova
Publicatie cu continut integral - Asociatia Tinerilor Istorici din Moldova
Publicatie cu continut integral - Asociatia Tinerilor Istorici din Moldova
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
preşe<strong>din</strong>tele Snegur drept „un succes comun al ambelor state”, 1 Acordul <strong>din</strong> 21 octombrie 1994, atâta timp cât nu<br />
a intrat în vigoare, rămâne o «realizare» pe cât de iluzorie, pe atât de hazardata a diplomaţiei de la Chişinău.<br />
La 10 februarie 1995, la Alma-Ata, Mircea Snegur şi B. Elţin au încheiat un Protocol adiţional la Tratatul <strong>din</strong><br />
22 septembrie 1990, în scopul corelării prevederilor acestui do<strong>cu</strong>ment <strong>cu</strong> realităţile zilei şi urgentării intrării lui în<br />
vigoare. Conform textului Protocolului, Părţile semnatare se obligau să dezvolte relaţii „ca state prietene în baza<br />
principiilor respectului reciproc a suveranităţii lor statale şi a independentei, egalităţii în drepturi şi neameste<strong>cu</strong>lui<br />
unui stat în treburile interne ale celuilalt stat, nere<strong>cu</strong>rgerii la forţa sau ameninţării <strong>cu</strong> forţa, integrităţii teritoriale,<br />
inviolabilităţii frontierelor, soluţionării paşnice a diferendelor, colaborării <strong>din</strong>tre state, respectării drepturilor şi<br />
libertăţilor fundamentale ale omului [...], pre<strong>cu</strong>m şi în baza altor norme ale dreptului internaţional unanim re<strong>cu</strong>nos<strong>cu</strong>te<br />
(art. 1). Fiecare <strong>din</strong>tre statele semnatare îşi asuma obligaţia să se abţină „de la participarea la acţiuni<br />
îndreptate împotriva intereselor celeilalte Părţi sau care i-ar putea aduce prejudicii, pre<strong>cu</strong>m şi de la sprijinirea<br />
unor atare acţiuni” şi „să nu încheie nici un fel de acorduri îndreptate împotriva celeilalte Părţi”, De asemenea,<br />
Chişinăul şi Moscova se asigurau reciproc să nu admită folosirea teritoriului lor în detrimentul se<strong>cu</strong>rităţii celeilalte<br />
Părţi (art.2). „În cazul apariţiei unei situaţii care, în opinia uneia <strong>din</strong>tre Părţi, pune în pericol pacea sau vizează<br />
interesele se<strong>cu</strong>rităţii naţionale, suveranitatea şi integritatea ei teritorială aceasta se poate adresa celeilalte Părţi <strong>cu</strong><br />
propunerea de a efectua fără întârziere consultările corespunzătoare”. Conform art. 3, „Părţile vor face schimb de<br />
informaţii şi, în caz de necesitate vor întreprinde acţiuni coordonate în scopul pedepsirii unei asemenea situaţii,<br />
inclusiv ajutorarea reciprocă în respingerea agresiunii împotriva uneia sau ambelor Părţi”.<br />
Alte articole ale Protocolului reglementează statutul şi drepturile cetăţenilor stabiliţi în teritoriul celeilalte ţări<br />
(art.5, 6), condiţiile necesare realizării centrelor spirituale şi religioase ale minorităţilor naţionale (art.7), regimul<br />
juridic al diverselor bunuri ale statului şi ale cetăţenilor unei Părţi, care se afla în teritoriul celeilalte Părţi (art.8).<br />
Totodată, în textul Tratatului moldo-rus vechile denumiri ale statelor semnatare au fost substituite prin „Republica<br />
<strong>Moldova</strong>” şi „Federaţia Rusă” (art.9).<br />
Protocolul constituie „o parte integrantă a Tratatului privind principiile relaţiilor interstatale <strong>din</strong>tre Republica<br />
<strong>Moldova</strong> şi Federaţia Rusă”, urmând să fie supus ratificării şi intrând în vigoare „în ziua schimbului instrumentelor<br />
de ratificare, care se va efectua concomitent <strong>cu</strong> schimbul instrumentelor de ratificare privind Tratatul” (art.<br />
10).<br />
Rusia este singurul stat <strong>cu</strong> care R. <strong>Moldova</strong> a semnat un do<strong>cu</strong>ment de asistenţă militară reciproca, punându-şi<br />
sub semnul întrebării propriul statut de neutralitate.<br />
Evoluţiile internaţionale de la mijlo<strong>cu</strong>l deceniului tre<strong>cu</strong>t, de până la şi după reuniunea la vârf de la Madrid (iulie<br />
1997) a statelor membre ale NATO au determinat reajustări de optică şi de tactică în politica externă a Rusiei.<br />
Graţie activităţii de mediere între autorităţile RM şi cele ale enclavei transnistrene a ministrului rus de externe<br />
Evgheni Primakov la 8 mai 1997 preşe<strong>din</strong>tele Petru Lucinschi şi liderul separatist de la Tiraspol I. Smirnov au<br />
semnat la Moscova, în prezenţa reprezentanţilor ţărilor garante Rusiei şi Ucrainei şi OSCE, Memorandumul privind<br />
principiile de normalizare a relaţiilor între Republica <strong>Moldova</strong> şi Transnistria. Conform Memorandumului<br />
R. <strong>Moldova</strong> şi Transnistria „îşi construiesc relaţiile în cadrul unui stat comun în frontierele Republicii Sovietice<br />
Socialiste Moldoveneşti <strong>din</strong> ianuarie 1990” (p. 11). Tiraspolul obţine dreptul de a participa «la realizarea politicii<br />
externe a Republicii <strong>Moldova</strong> subiect al dreptului internaţional în chestiunile ce ţin de interesele sale”. Deciziile<br />
în aceste chestiuni „sunt luate <strong>cu</strong> acordul ambelor părţi” (p.3). 2 Evident, una <strong>din</strong> chestiunile în care Tiraspolul<br />
este vital interesat e cea privind prezenta militară rusă în regiune. Este problematic ca Chişinăul să poată obţine<br />
acordul amiabil al Transnistriei pentru a cere, în conformitate <strong>cu</strong> Constituţia, eva<strong>cu</strong>area trupelor ruse. Din aceasta<br />
perspectivă, Memorandumul devine o mină <strong>cu</strong> efect întârziat.<br />
Chestiunea ratificării Tratatului moldo-rus a o<strong>cu</strong>pat un loc central în cadrul vizitei <strong>din</strong> 26-29 octombrie 1997<br />
a lui Ghenadi Selezniov, preşe<strong>din</strong>tele Dumei de Stat a Federaţiei Ruse, la Chişinău, care a dat asigurări autorităţilor<br />
RM ca Tratatul de bază şi concomitent Protocolul adiţional <strong>din</strong> 1995 urmau să fie ratificate până la finele<br />
aceluiaşi an, după care într-un interval neprecizat de timp trebuia să fie supus ratificării şi Acordul moldo-rus <strong>din</strong><br />
1994 privind retragerea fostei Armate a 14-a. Neratificarea Tratatului <strong>cu</strong> R. <strong>Moldova</strong> şi a Protocolului adiţional, a<br />
1 Ibidem, 51.<br />
2 Memorandumul privind principiile de normalizare a relaţiilor între Republica <strong>Moldova</strong> şi Transnistria, în “Arena Politicii”, Chişinău, nr.<br />
8, 1997, 14.<br />
– –