Publicatie cu continut integral - Asociatia Tinerilor Istorici din Moldova
Publicatie cu continut integral - Asociatia Tinerilor Istorici din Moldova
Publicatie cu continut integral - Asociatia Tinerilor Istorici din Moldova
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
„proBlema aromÂnă” Şı cauZele ruperıı relaŢıılor romÂno-elene (1 0 )<br />
– 1 –<br />
Ionuţ NISTOR<br />
Începutul de secol XX a însemnat, pentru politica externă românească, orientarea tot mai evidentă spre problemele<br />
<strong>din</strong> Balcani, în încercarea Bu<strong>cu</strong>reştiului de a se impune ca factor de echilibru, dar şi ca putere <strong>cu</strong> interese<br />
speciale în regiune. În aceste condiţii, relaţiile <strong>cu</strong> statele <strong>din</strong> Peninsulă constituie o preo<strong>cu</strong>pare prioritară pentru<br />
cercetătorul care îşi propune să analizeze strategiile diplomatice ale României până la declanşarea Primului Război<br />
Mondial. Deşi fundamentale pentru a reconstitui mozai<strong>cu</strong>l de interese şi de factori care au influenţat deciziile<br />
de politică externă ale Bu<strong>cu</strong>reştiului, raporturile <strong>cu</strong> Grecia şi în special problema ruperii legăturilor diplomatice<br />
în perioada 1906-1911 şi-au găsit lo<strong>cu</strong>l destul de puţin între temele de cercetare ale istoriografiei române. Contribuţiile<br />
lui Gh. Zbuchea 1 , Constantin Velichi 2 , Nicolae Sărămandru 3 , Şt. Petres<strong>cu</strong> 4 , Emil Ţîrcomni<strong>cu</strong> 5 şi Spiridon<br />
Sfetas 6 , deşi importante şi interesante, nu au abordat decât secvenţial şi lapidar problema. În aceste condiţii ne<br />
propunem să analizăm originile conflictului diplomatic româno-elen, în încercarea de a depista sursele tensiunilor<br />
şi de a constata dacă problema aromână a fost motivul principal al disputei sau doar un pretext.<br />
Cumpăna secolelor XIX-XX a găsit cele două state în raporturi bune, de colaborare, raporturi în<strong>cu</strong>rajate şi de<br />
unele puteri continentale. La 4 decembrie 1900, în cadrul întâlnirii <strong>din</strong>tre Constantin Naum, ministrul plenipotenţiar<br />
de atunci al României şi regele George I, acesta a declarat că îşi doreşte o alianţă <strong>cu</strong> statul român şi că va face<br />
tot ce îi stă în putinţă pentru a o realiza. Ideea nu era, însă, una originală, întrucât ea a fost sugerată de Goluchowsky,<br />
în cadrul întrevederii avute la Viena <strong>cu</strong> suveranul grec. Planurile Austro-Ungariei vizau crearea unei alianţe<br />
între cele două state pentru a contracara ten<strong>din</strong>ţa Serbiei şi a Bulgariei de apropiere. Imixtiunea Austro-Ungariei<br />
în zonă era evidentă <strong>din</strong> moment ce şi partea română, aliată a monarhiei dualiste, a primit favorabil propunerea<br />
Greciei. Ba chiar, în dis<strong>cu</strong>ţiile bilaterale ce au avut loc în iarna lui 1900 între Al. Marghiloman, ministru de externe<br />
şi G. Argyropoulos, trimis extraor<strong>din</strong>ar şi ministru plenipotenţiar la Bu<strong>cu</strong>reşti, exe<strong>cu</strong>tivul român s-a arătat dispus<br />
să re<strong>cu</strong>noască, printr-un protocol anexat la convenţia comercială, calitatea de persoană juridică comunităţilor greceşti<br />
<strong>din</strong> România. La 15/31 decembrie 1900 a fost semnată la Bu<strong>cu</strong>reşti convenţia între cele două state, iar prin<br />
protocol erau re<strong>cu</strong>nos<strong>cu</strong>te comunităţile <strong>din</strong> Brăila, Galaţi, Calafat, Mangalia, Constanţa, Tulcea, Sulina şi Giurgiu.<br />
Ele aveau dreptul să deţină propriile şcoli, biserici şi imobile, iar cetăţenii şi vasele comerciale ale celor două ţări<br />
beneficiau de clauza naţiunii celei mai favorizate. 7<br />
Relaţiile cordiale între cele două state au devenit evidente odată <strong>cu</strong> întâlnirea de la Abazzia a celor doi suverani:<br />
Carol I şi George I. Dis<strong>cu</strong>ţiile au avut, însă, un caracter privat, nu politic, fapt ce a redus şansele încheierii<br />
unui acord de colaborare, eventual a unei alianţe politice. Unul <strong>din</strong>tre punctele puse în dis<strong>cu</strong>ţie a fost şi cel al<br />
situaţiei românilor <strong>din</strong> Macedonia. Acest aspect a fost menţionat şi în convorbirile lui Romanos, ministrul grec<br />
de externe, <strong>cu</strong> Dimitrie I. Ghica, căruia oficialul de la Atena i-a declarat că la întoarcerea de la Abazzia, George I<br />
a dat instrucţiuni agenţilor consulari <strong>din</strong> Imperiul Otoman să nu creeze difi<strong>cu</strong>ltăţi bunei funcţionării a bisericilor<br />
şi şcolilor române. 8 Poziţia diplomaţiei elene nu era, însă, una consecventă, ba chiar poate fi suspectată de duplicitate.<br />
Pe de o parte încerca să pună bazele unei colaborări <strong>cu</strong> statul român, iar pe de altă parte acţiona împotriva<br />
intereselor populaţiei româneşti <strong>din</strong> Macedonia, pe diferite căi. Cea mai simplă şi eficientă <strong>din</strong>tre acestea era<br />
structura ierarhizată a Bisericii. Până spre sfârşitul secolului al XIX-lea grecii au fost singurii care au avut o ierarhie<br />
clericală în Imperiul Otoman, în frunte chiar <strong>cu</strong> Patriarhul de la Constantinopol, iar preoţii lor erau singurii<br />
abilitaţi şi re<strong>cu</strong>nos<strong>cu</strong>ţi pentru a oficia ceremoniile religioase (evident în limba greacă). În acest caz, „slujitorii<br />
Domnului” acţionau ca adevăraţi agenţi ai propagandei şi idealurilor greceşti, încercând să atragă sau să menţină<br />
1 ZBUCHEA 1999.<br />
2 VELICHI 1969.<br />
3 SĂRĂMANDRU 1988.<br />
4 PETRESCU 2001.<br />
5 ŢÎRCOMNICU 2003.<br />
6 SFETAS 2003.<br />
7 VELICHI 1969, 531.<br />
8 ibidem, 534.<br />
Analele ANTIM. Revistă de istorie, 8, 2008, p. 157-163