Publicatie cu continut integral - Asociatia Tinerilor Istorici din Moldova
Publicatie cu continut integral - Asociatia Tinerilor Istorici din Moldova
Publicatie cu continut integral - Asociatia Tinerilor Istorici din Moldova
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Poporul a fost perceput ca un complex de evidenţe şi miraje, un anume model de identitate comună, unde se<br />
întâlneau elanurile fraternaliste, solidarităţile privind decepţiile vieţii cotidiene, dar şi speranţele1 .<br />
Varianta moldovenească a revoluţiei a fost pecetluită de atitu<strong>din</strong>ea violentă a domnitorului Mihail Sturdza,<br />
aflat în faţa unei presupuse pierderi a puterii, care, în fapt, nu avea suport real. Adunarea Stărilor Moldovei <strong>din</strong><br />
martie 1848 de la hotelul ieşean Petersburg, nu s-a dovedit un bastion împotriva conducătorului tiranic, ci dimpotrivă,<br />
şi-a manifestat fidelitatea faţă de acesta, după <strong>cu</strong>m a constatat şi Mihail Kogălniceanu: revoluţionarii îl<br />
vroiau pe dânsul şi erau gata să îl protejeze <strong>cu</strong> sângele lor2 . Pentru a sublinia această stare de fapt, se consfinţea<br />
sfânta păzire a Regulamentului Organic. Acelaşi Mihail Kogălniceanu, personalitate substanţială a <strong>cu</strong>lturii naţionale,<br />
a stabilit atitu<strong>din</strong>ea moderată a adunării <strong>din</strong> martie : toţi au hotărât să nu iasă <strong>din</strong> legalitate şi numai prin<br />
legalitate să alineze suferinţele ţării. Drumul legalităţii era de preferat, deoarece însăşi ocârmuirea, prin noul<br />
ei ministru manifesta dorinţa de a introduce de la sine îmbunătăţiri3 . Această atitu<strong>din</strong>e moderată contrazice linia<br />
partidului care desemna un aprig război civil în <strong>Moldova</strong>.<br />
În Ţara Românească, evenimentele s-au desfăşurat pe cale revoluţionară, după modelul revoluţiei <strong>din</strong> Franţa.<br />
Scopurile revoluţiei urmăreau răsturnarea regimului existent şi edificarea unuia nou, modern. La 9 iunie, la Izlaz,<br />
s-a desfăşurat o adunare populară, unde Ion Heliade Rădules<strong>cu</strong> a prezentat o Proclamaţie, pe baza căreia a fost<br />
declanşată, la 13 iunie, o puternică insurecţie la Bu<strong>cu</strong>reşti. Situaţia a devenit inflamantă, iar domnitorul George<br />
Bibes<strong>cu</strong> s-a văzut nevoit să abdice şi să fugă în Transilvania. Conducerea ţării a fost încre<strong>din</strong>ţată unui guvern<br />
provizoriu, prezidat de mitropolitul Neofit şi având în componenţă personalităţi ca: Heliade Rădules<strong>cu</strong>, Nicolae<br />
Bălces<strong>cu</strong>, Christian Tell, C.A. Rosetti etc. Guvernul provizoriu exercita atât puterea exe<strong>cu</strong>tivă, cât şi pe cea legislativă<br />
şi avea misiunea de a organiza noul regim pe baza celor 21 de puncte ale Proclamaţiei de la Izlaz. Revoluţia<br />
a eşuat ca urmare a intervenţiei militare imperialiste otomane, care prin Fuad Paşa a intrat în Bu<strong>cu</strong>reşti pe 13<br />
septembrie, a învins rezistenţa detaşamentului de pompieri în luptele de pe Dealul Sprii, restaurând prevederile<br />
Regulamentului Organic4 .<br />
Parti<strong>cu</strong>larităţile Revoluţiei de la 1848 au rezultat <strong>din</strong> statutul juridic diferit al ţărilor române. <strong>Moldova</strong> şi Ţara<br />
Românească se aflau sub suzeranitatea Porţii şi a protectoratului ţarist, iar Transilvania şi Bucovina sub stăpânirea<br />
habsburgică, corelându-şi astfel, acţiunile insurecţionale <strong>cu</strong> desfăşurarea revoluţiei în imperiu. Au existat trăsături<br />
comune atât pe plan european, cât şi în dimensiunea naţională a problemei. Se remarcă unitatea ideatică a mişcării<br />
prin eliberarea ţăranilor, afirmarea dezideratelor naţionale, libertatea politică, promovarea constituţionalismului.<br />
Unii istorici au încercat să demonstreze că revoluţia paşoptistă a fost, în ţările române, de sorginte burgheză:<br />
Principatele, în ciuda piedicilor, au început să <strong>cu</strong>noască, <strong>cu</strong> mult înainte de 1848, o dezvoltare capitalistă în<br />
economia lor5 . Continuând argumentaţia, elementele capitaliste şi-ar fi început existenţa încă <strong>din</strong> secolul al XVii<br />
- lea, o dată <strong>cu</strong> dezvoltarea atelierelor manufacturiale. Prin creşterea exportului de grâne, ele încep a fi atrase <strong>din</strong><br />
ce în ce mai mult pe piaţa internaţională a schimbului de mărfuri6 . Această teorie prezintă amprenta nerespectării<br />
adevărului istoric. Astfel, aceste elemente capitaliste aveau să apară împreună <strong>cu</strong> aşa-zisele ateliere manufacturiale<br />
doar după cel puţin un secol. Seamănă, mai degrabă, <strong>cu</strong> o încercare disperată de a aplica doctrina marxistă,<br />
conform căreia revoluţia proletariatului trebuie să fie determinată cronologic şi evenimenţial de cea burgheză. Or,<br />
în cazul ţărilor române, era o realitate imposibilă.<br />
Evoluţia Imperiului Habsburgic în vremea revoluţiei demonstrează fără niciun dubiu că nu politica divide et<br />
impera, atât de obsesiv repetată în cer<strong>cu</strong>rile comuniste, a salvat monarhia la 1848, ci loialitatea <strong>din</strong>astică, într-un<br />
stat <strong>cu</strong> atâtea centre de putere şi interese divergente7 . Marx şi Engels, participanţi la evenimentele revoluţionare,<br />
erau duşmani declaraţi ai Coroanei Habsburgice, considerată principala piedică în înfăptuirea unităţii germane.<br />
Din această cauză, au acordat atâta atenţie Revoluţiei <strong>din</strong> Ungaria şi i-au categorisit pe cei care se împotriveau<br />
reconstrucţiei statului Coroanei Sfântului Ştefan, drept unelte ale contrarevoluţiei. Obsedaţi de pericolul pan-slavismului,<br />
ca o justificare a prezenţei ruse în suprimarea revoluţiei, au forţat interpretarea diferitelor opţiuni ale na-<br />
1 Ibidem 11 11<br />
2 BODEA 1982, 366.<br />
3 Ibidem 365.<br />
4 Ibidem 439.<br />
5 ROLLER 1948, 72.<br />
6 Ibidem<br />
7 MAIOR 1998, 11.<br />
– 1 1 –