Publicatie cu continut integral - Asociatia Tinerilor Istorici din Moldova
Publicatie cu continut integral - Asociatia Tinerilor Istorici din Moldova
Publicatie cu continut integral - Asociatia Tinerilor Istorici din Moldova
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
suedezul în schiţa lui Nicolae Muste, pe atât de „viteaz” este el creionat la Axinte Uricariul. Vorbind însă despre<br />
cel „pentru care suedezii erau hotărâţi să moare în luptă deschisă”, adică de Carol XII 1 , tonalitatea se schimbă.<br />
Axinte Uricariul îl a<strong>cu</strong>ză pe regele suedez pentru faptul că a venit „în protecţia turcilor” şi a fă<strong>cu</strong>t „acele tulburări<br />
mari de-au scornit atâta vrajbă între turci şi moscali” 2 . Consecinţele acestei vrajbe a stat la baza tuturor nenorocirilor<br />
care s-au abătut asupra Moldovei. Transformarea Hotinului în raia a fost o mare pierdere pentru <strong>Moldova</strong>: „ca o rană<br />
ţerei multă slăbiciune şi scădere i-au fă<strong>cu</strong>t” 3 , după campania otomană <strong>din</strong> toamna lui 1713. Carol XII, fiind implicat<br />
în problema repunerii în domnie a lui Stanislav Leszczynski în Polonia. Odată <strong>cu</strong> producerea acestor evenimente,<br />
Nicolae-Vodă a avut „multă cheltuială”, ceea ce iarăşi s-a răsfrânt negativ asupra stării economice <strong>din</strong> ţară. Cu<br />
amănunte şi destul de tragic reproduce Ax. Uricariul consecinţele pierderii Hotinului: „Cine poate să scrie câte una,<br />
poruncile cele grele ce veneau totdeauna lui Nicolae Vodă, după ce s-au fă<strong>cu</strong>t această socoteală a Hotinului: porunci<br />
pentru care, pentru salahori, pentru zahierei şi multe altele, în toate zilele treceau în sus şi în gios şi ciohodari de la<br />
Poartă, <strong>cu</strong> care făcea Nicolae Vodă multă cheltuială că-i caută pe toţi să-i dăinuiască <strong>cu</strong> câte un oarice”.<br />
Axinte Uricariul îl consideră pe Carol XII „om <strong>cu</strong>mplit şi <strong>cu</strong> multă răutate asupra neamului creştinesc”, de<br />
vreme ce acesta s-a aflat două decenii depline în conflict <strong>cu</strong> Danemarca, Prusia, regele August al Poloniei „şi <strong>cu</strong><br />
alţii” 4 . Confruntându-se <strong>cu</strong> aproape toţi principii creştini, cel mai mult s-a avut de rău <strong>cu</strong> ruşii, avându-l ca aliat în<br />
această confruntare pe „duşmanul de moştenire al creştinităţii”, Imperiul Otoman.<br />
Măreţia şi autoritatea lui Carol XII ca rege se vădeau şi <strong>din</strong> faptul că, „făcând monede de bani, la o parte era<br />
chipul său, de altă parte era leul <strong>cu</strong>lcat şi scria împrejur (o<strong>cu</strong>list dormitat apertit) ce se înţelege: <strong>cu</strong> ochii dormind<br />
deschişi şi în toate actele timpului se scria… leu nebiruitu” 5 . Acest „leu” s-a dovedit a fi nu chiar de nebiruit,<br />
deoarece a fost pus, <strong>cu</strong>m remarcă cronicarul, <strong>cu</strong> „botul pe labe” de către Petru I <strong>cu</strong> voia lui Dumnezeu 6 , în bătălia<br />
de la Poltava (1709). După această înfrângere, lui Carol XII şi oştenulor săi le-a fost oferit refugiu pe teritoriul<br />
Imperiului Otoman 7 , şi anume în <strong>Moldova</strong>, la Tighina. Aceasta însemna pentru ţară găzduirea şi întreţinerea pe<br />
vreme îndelungată a oaspetelui Porţii 8 . Costisitoare au fost jafurile întreprinse de trupele suedeze şi de cele poloneze<br />
aliate, de sub comanda lui Josef Potocki, dislocate aici după înfrângerea lui Carol XII la Poltava. La acestea<br />
s-au adăugat ata<strong>cu</strong>rile întreprinse de trupele lui Petru I împotriva suedezilor. Urmărind conflictele prezente între<br />
turci, pe de o parte, ruşi şi polonezii lui August II, pe de altă parte, Carol XII a reuşit să determine Poarta să-i mazilească<br />
pe domnii români, bănuiţi de colaborare <strong>cu</strong> ţarul Rusiei. Din aceste considerente, atât domnii Moldovei,<br />
cât şi populaţia erau ostili faţă de rege şi însoţitorii acestuia. O astfel de atitu<strong>din</strong>e a avut şi domnitorul M. Racoviţă,<br />
care, încă de la 1705, întreţinea corespondenţă <strong>cu</strong> ţarul Rusiei, căutând o cale să scape de nepoftiţii oaspeţi. Atunci<br />
când domnitorul a crezut că un detaşament suedez ce se îndrepta spre Polonia era condus personal de Carol XII,<br />
el a dat or<strong>din</strong> ca întregul detaşament să fie luat în prizonierat 9 . Cu toate că operaţia a fost coordonată <strong>cu</strong> ruşii, ea<br />
ar fi putut să atragă asupra Moldovei o campanie de reprimare turco-tătară.<br />
Nicolae Costin, la fel ca şi Axinte Uricariul, ni-l readuce în memorie pe renumitul rege în aceleaşi umbre sumbre.<br />
N. Costin, de asemenea, a scos în evidenţă „marele orgoliu” şi „marea îndrăznire” ale monarhului suedez,<br />
care l-au determinat să poarte îndelungi războaie <strong>cu</strong> vecinii săi creştini, cărora le-a provocat „multă stricăciune şi<br />
pagubă…” 10 . Prin tentativa de a-l atrage de partea sa pe Mazepa, Carol XII nu putea fi, în viziunea cronicarului,<br />
„decât fratele lui Mahomen”. Victoriile obţinute de către Carol XII, susţine cărturarul, se datorau numai puterii banilor.<br />
Atâta avuţie „strânsăsă fără număr”, căci „unde mergea pe la cetăţi arunca milioane de bani de să răs<strong>cu</strong>mpăra<br />
ca <strong>din</strong> robie oamenii de prin cetăţi de da şvezilor şi nimeni nu putea sta împotriva lor” 11 – astfel explică cronicarul<br />
sursa acelei avuţii, strânsă <strong>cu</strong> nedreptate <strong>din</strong> ţările peste care a tre<strong>cu</strong>t în timpul războaielor sale. Cronicarul este<br />
de părere că vitejia lui Carol XII s-a manifestat până la un timp, adică până acesta a dus războaie <strong>cu</strong> crai inferiori<br />
1 Ibidem, 137-138.<br />
2 Ibidem, 145.<br />
3 Ibidem, 151.<br />
4 Ibidem, 178.<br />
5 Ibidem, 179.<br />
6 Ibidem, 181.<br />
7 Ibidem, p. 185.<br />
8 CRONICA GHICULEŞTILOR, 646-647, 691-694, 696-697.<br />
9 NECULCE, 1990, 365.<br />
10 COSTIN N. 1872, 55.<br />
11 Ibidem, 58.<br />
– 11 –