Publicatie cu continut integral - Asociatia Tinerilor Istorici din Moldova
Publicatie cu continut integral - Asociatia Tinerilor Istorici din Moldova
Publicatie cu continut integral - Asociatia Tinerilor Istorici din Moldova
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
era „păgân rău, turbat şi mare sorbitoriu de sânge creştin”, căruia „nu-i trebuiau daruri sau rugăminţi” 1 . Anume el<br />
este vinovat de exe<strong>cu</strong>tarea lui Constantin Brâncoveanu şi a fiilor săi şi a multor altor persoane. Mai mult ca atât,<br />
de mâna lui au pierit peste 40 de paşale: „toţi ales fruntea de stropise împărăţia turcească de capete” 2 . În special<br />
românilor le-a provocat multă îngrijorare, deoarece dorea, după înfrângerea austriecilor, „să puie paşa în <strong>Moldova</strong><br />
şi în Ţara Muntenească”, nereuşind „că i-au luat tată-său sufletul” 3 .<br />
Un pericol permanent pentru Ţara Moldovei l-au constituit, de la răsărit, tătarii. Fiind de secole vecini <strong>cu</strong> românii,<br />
ei au acţionat tot timpul împotriva acestora, atât <strong>din</strong> proprie iniţiativă, cât şi <strong>din</strong> porunca Porţii Otomane. Dar sunt<br />
<strong>cu</strong>nos<strong>cu</strong>te cazuri când tătarii poposesc pe meleagurile noastre la chemarea unuia sau altui domnilor. Urmările acestor<br />
contacte pentru români au fost cele mai nefaste, deoarece, în afară de jafuri, omoruri, robie şi alte răutăţi, nu au adus<br />
nimic bun autohtonilor. În cronici, ei sunt caracterizaţi ca nişte „vicleni” de firea lor, aşa <strong>cu</strong>m s-au arătat de mai multe<br />
ori, chiar şi atunci când au atacat tabăra rusă la Prut 4 . „Lupi apucători”, care „pradă, robesc şi căznesc pe creştini”,<br />
„lupi în turma de oi”, <strong>cu</strong>m spune Nicolae Muste, tătarii erau o adevărată pedeapsă dumnezeiască pentru cei care „cad<br />
în mâna lor” 5 . Fiind aliaţii lui Jan Potocki, tătarii trec prin ţinuturile Soroca, Orhei, Lăpuşna, devastând totul, fapt<br />
care l-a fă<strong>cu</strong>t pe Nicolae Costin să-i numească „păgâni cruzi”, nesupuşi de nimeni 6 . Aceeaşi caracteristică le-a fost<br />
dată şi de Ion Ne<strong>cu</strong>lce, el însă le mai atribuie şi „infidelitatea”, lucru de care cronicarul s-a convins personal nu o<br />
dată. Tătarii „ţin preteşugul ca şi câinii vinerea”, zicea Ne<strong>cu</strong>lce 7 . Infidelitatea a fost cauza principală care făcea imposibilă<br />
reglementarea raporturilor <strong>din</strong>tre tătari şi români. Pseudo-Amiras precizează că „firea şi felul lor de început<br />
aşa au fost jucat şi apucători de purure ei vor să potresc verbale şi nepaci, tot pentru să apuce şi să ja<strong>cu</strong>iască” 8 .<br />
„Pacea” pentru ei însemna „sărăcie”, scria Pseudo-Amiras, căci tătarii erau un neam războinic, care „trăia numai<br />
<strong>din</strong> jafuri” 9 . Se aruncau asupra Moldovei „ca nişte lupi asupra unei turme de oi” 10 . Este cert faptul că ceea ce<br />
încăpea pe mâinile tătarilor niciodată nu putea fi re<strong>cu</strong>perat. De aceeaşi părere era şi autorul Cronicii Ghi<strong>cu</strong>leştilor,<br />
care nota că „<strong>din</strong> fire, oameni răi, şi mai răi că ei nici nu există în altă ţară”, adică „hrăpăreţi, nedrepţi, neastâmpăraţi”<br />
şi gata numai „ca să poată prăda” 11 . Un „neam mai rău ca acesta nu s-a mai văzut pe lume, de aceea nimeni<br />
nu a fost în stare să le stea în cale şi nimeni nu a reuşit să le schimbe firea haină. Acest lucru nu l-a putut face nici<br />
haini care erau socotiţi înţelepţi şi folositori împărăţiei” 12 .<br />
Vorbind de primele două decenii ale secolului al XVIII-lea şi de evenimentele principale <strong>din</strong> acei ani – Războiul<br />
Nordic (1700-1721), Războiul Ruso-Turc (1710-1714), în viziunea cronicarilor, putem conchide că pricina<br />
tuturor abuzurilor care s-au comis în <strong>Moldova</strong> în acei ani a fost regele Suediei, Carol XII. Despre suedezi, în cronici<br />
mărturiile sunt puţine, probabil <strong>din</strong> cauza că întreaga atenţie a cronicarilor a fost îndreptată asupra regelui lor.<br />
Criteriul de bază după care a fost apreciat acesta a fost duşmănia sa faţă de ruşi. N. Muste va evidenţia ca trăsătură<br />
negativă de caracter „viclenia” manifestată în bătălia de la Poltava. Se are în vedere încheierea unui armistiţiu<br />
de trei ore, pe care suedezii nu l-au respectat: „Vrând să viclenească pe moscali nu au ţinut de parola lor, ce şi-au<br />
dat, ce sârguindu <strong>cu</strong> oştile sale începând ata<strong>cu</strong>l înainte de termen” 13 . Ruşii, controlând situaţia, îi înving în cele <strong>din</strong><br />
urmă, iar oastea lui Carol XII, cea vestită şi neînfrântă, şi în toate ţările lăudată, a pierdut 14 .<br />
Axinte Uricariul îi prezintă pe suedezi ca pe „oşteni şi oameni de cinste” 15 , care „de va fi petre<strong>cu</strong>t craiul ceva,<br />
sau să fi părut lor ce le mai este bună viaţa” 16 şi „de viaţa lor nu li-i grijă nimica 17 . Deci, pe cât de „viclean” apare<br />
1 NECULCE 1990, 413, 414.<br />
2 Ibidem, 413.<br />
3 NECULCE 1990, 657.<br />
4 COSTIN N. 1976, 330.<br />
5 MUSTE N. 1874, 13.<br />
6 COSTIN 1976, 314.<br />
7 NECULCE 1982, 801, 237-240, 707.<br />
8 PSEUDO-AMIRAS 1975, 228.<br />
9 Ibidem, p. 228.<br />
10 Ibidem, p. 229.<br />
11 CRONICA GHICULEŞTILOR, 265.<br />
12 CRONICA GHICULEŞTILOR, 325.<br />
13 MUSTE N. 1874, 38.<br />
14 Ibidem, p. 39.<br />
15 URICARIUL, 137.<br />
16 Ibidem, 137-138.<br />
17 Ibidem, 138.<br />
– 11 –