Cap 4 Caracterizarea apelor subterane_DA Somes - Tisa
Cap 4 Caracterizarea apelor subterane_DA Somes - Tisa
Cap 4 Caracterizarea apelor subterane_DA Somes - Tisa
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
CAPITOLUL 4<br />
CARACTERIZAREA APELOR SUBTERANE<br />
4.1. IDENTIFICAREA, DELIMITAREA SI CARACTERIZAREA CORPURILOR DE APE<br />
SUBTERANE<br />
Identificarea şi delimitarea corpurilor de ape <strong>subterane</strong> s-a făcut pe baza următoarelor<br />
criterii:<br />
geologic;<br />
hidrodinamic;<br />
starea corpului de apă:<br />
→ calitativă<br />
→ cantitativă.<br />
Delimitarea corpurilor de ape <strong>subterane</strong> s-a făcut numai pentru zonele în care există acvifere<br />
semnificative ca importanţă pentru alimentări cu apă şi anume debite exploatabile mai mari de 10<br />
m3/zi. În restul arealului, chiar dacă există condiţii locale de acumulare a <strong>apelor</strong> în subteran, acestea<br />
nu se constituie în corpuri de apă, conform prevederilor Directivei Cadru 60 /2000 /EC.<br />
Criteriul geologic, intervine nu numai prin vârsta depozitelor purtătoare de apă, ci şi prin<br />
caracteristicile petrografice, structurale, sau capacitatea şi proprietăţile lor de a înmagazina apa. Au<br />
fost delimitate şi caracterizate astfel corpuri de apă de tip poros, fisural şi carstic.<br />
Criteriul hidrodinamic acţionează în special în legătură cu extinderea corpurilor de apă.<br />
Astfel, corpurile de ape freatice au extindere numai până la limita bazinului hidrografic, care<br />
corespunde liniei de cumpănă a acestora, în timp ce corpurile de adâncime se pot extinde şi în afara<br />
bazinului.<br />
Starea corpului de apă, atât cea cantitativă cât şi cea calitativă, a constituit obiectivul<br />
central în procesul de delimitare, evaluare şi caracterizare a unui corp de apă subterană.<br />
Corpurile de ape <strong>subterane</strong> care se dezvoltă în zona de graniţă şi se continuă pe teritoriul<br />
unor ţări vecine sunt definite ca transfrontaliere.<br />
În spaţiul hidrografic Someş - <strong>Tisa</strong> au fost identificate, delimitate şi descrise un număr de<br />
15 corpuri de ape <strong>subterane</strong>, dintre care 3 corpuri sunt transfrontaliere. (figura 4.1).<br />
Codul corpurilor de ape <strong>subterane</strong> (ex: ROSO01) are următoarea structură:<br />
RO = codul de ţară; SO= Direcţia Apelor Someş -<strong>Tisa</strong>; 01= numărul corpului de apă în<br />
cadrul Direcţiei Apelor Someş -<strong>Tisa</strong>.<br />
Din cele 15 corpuri de ape <strong>subterane</strong> identificate, 12 aparţin tipului poros, acumulate în<br />
depozite de vârstă cuaternară şi pannoniană, iar trei corpuri aparţin tipului fisural sau mixt, carsticfisural<br />
sau fisural – poros, dezvoltate în depozite de vârstă triasic – cretacică, paleogen-miocen<br />
medie şi paleogen – cuaternară.<br />
Cele mai multe corpuri de apă subterană şi anume 9 (ROSO02, ROSO06, ROSO07,<br />
ROSO08, ROSO09, ROSO10, ROSO11, ROSO12 şi ROSO17) au fost delimitate în zonele de lunci<br />
şi terase ale diferitelor râuri afluente Someşului şi Tisei fiind dezvoltate în depozite aluvial –<br />
proluviale poros permeabile, de vârstă recentă, în special cuaternară. Fiind situate aproape de<br />
suprafaţa terenului, ele au nivel liber.<br />
Două corpuri de apă subterană şi anume ROSO04 (Munţii Bihor – Vlădeasa) şi ROSO15<br />
(Munţii Rodnei) se dezvoltă în zone montane şi sunt de tipul fisural - carstic, fiind dezvoltate în roci<br />
dure, calcaroase sau metamorfice.<br />
Alte două corpuri şi anume ROSO03 (Depresiunea Maramureş) şi ROSO14 (Zona Baia<br />
Mare), deşi sunt sub presiune, sunt cantonate în depozite pannoniene sau mai vechi şi au o<br />
importanţă economică redusă.<br />
O categorie aparte, prin importanţa economică deosebită, o constituie conul aluvionar al<br />
Someşului care este constituit dintr-un pachet de depozite proluviale poros permeabile de cca 120 m<br />
grosime şi în care s-au delimitat două corpuri de apă: unul dezvoltat până la adâncimea de cca 30 m,<br />
în depozite holocen-pleistocen superioare, cu nivel liber şi al doilea situat sub primul, dezvoltat<br />
68
între adâncimile de 30 şi 120 m, cantonat în depozite pleistocen inferioare, sub presiune. Aceste<br />
două corpuri sunt transfrontaliere.<br />
Toate caracteristicile semnificative privind corpurile de ape <strong>subterane</strong> din cadrul spaţiului<br />
hidrografic Someş – <strong>Tisa</strong> cum sunt caracteristicile geologice şi hidrogeologice, gradul de protecţie,<br />
riscul şi modul de utilizare a apei ca şi poluatorii, eventualul caracter transfrontalier şi ţara au fost<br />
sintetizate în tabelul 4.1.<br />
Este de subliniat faptul că, corpul ROSO04 (Munţii Bihor – Vlădeasa), dezvoltat atât în<br />
bazinul hidrografic al râului Someş cât şi în cele ale Crişurilor şi Mureşului, a fost atribuit pentru<br />
administrare <strong>DA</strong> Someş – <strong>Tisa</strong>, datorită dezvoltării sale predominante în spaţiul hidrografic Someş-<br />
<strong>Tisa</strong>.<br />
<strong>Caracterizarea</strong> corpurilor de apă subterană din spaţiul hidrografic Someş – <strong>Tisa</strong> este<br />
prezentată în continuare.<br />
69
Fig. 4.1. Harta cu delimitarea corpurilor de apa subterana atribuite Directiei Apelor <strong>Somes</strong>-<strong>Tisa</strong><br />
70
Tabelul 4.1 Caracteristicile corpurilor de ape <strong>subterane</strong><br />
Caracteriz. Geol./hidrogeol. Utiliz. Grad de Stare Transfrontalier/<br />
Cod/nume Supraf. Tip Sub pres. Strate acop. Apei Poluatori protectie Calit. Cant. Tara<br />
globala<br />
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11<br />
1. ROSO01/ Conul <strong>Somes</strong>ului, Holocen si 1380/ ? P Nu 5.0 – 15.0 PO, I, Z I, A PG B B Da/ Ungaria<br />
Pleistocen sup.<br />
2. ROSO02/ R. Iza si Viseu 508 F+P Nu 0.0 – 3.0 PO, I PU, PVU B B Nu<br />
3. ROSO03/ Depr.Maramures 207 F Da 64.0 – 135.0 PO, P PVG B B Nu<br />
4. ROSO04/ Mtii Bihor-Vladeasa 469 K+F Nu variabila PO, P PU, PVU B B Nu<br />
5. ROSO06/ Campia Carei 633 P Nu 0.0 – 15.0 PO, Z, P I PM, PG, PVG B B Da/ Ungaria<br />
6. ROSO07/ R. Crasna, lunca si terase 191 P Nu 0.5 – 5.0 PO, Z, I I, A, M PM, PU B** B Nu<br />
7. ROSO08/ Depr. Lapus 110 P Nu 0.2 – 1.5 I, P PM, PU B B Nu<br />
8. ROSO09/ <strong>Somes</strong>ul Mare, lunca si terase 585 P Nu 3.0 – 6.0 PO, I, P I, M PG,PM S B Nu<br />
9. ROSO10/ <strong>Somes</strong> Mic, lunca si terase 315 P Nu sub 7.5 PO, I, Z I, Z, M PG, PM B** B Nu<br />
10. ROSO11/ <strong>Somes</strong>ul superior, lunca si terase 414 P Nu 3.0 – 10.0 PO, I, P I PG, PM B** B Nu<br />
11. ROSO12/ Depr. Baia Mare 525 P Nu 2.0 – 4.0 I, P I PM, PU B** B Nu<br />
12. ROSO13/ Conul <strong>Somes</strong>ului, Pleistocen inf. 1390/ ? P Da cca 30 PO, Z PVG B B Da/ Ungaria<br />
13. ROSO14/ Zona Baia Mare 730 P Da peste 40 PO PVG B B Nu<br />
14. ROSO15/ Muntii Rodnei 124 F Nu variabila PO PU B B Nu<br />
15.ROSO17/Câmpia Turului superior 134 P Nu 5-15 PO PG B B Nu<br />
Suprafata: are la numarator suprafata (Kmp) din Romania; pentru corpurile transfrontaliere la numitor este suprafata totala a corpului.<br />
Tip predominant: P-poros; K-karstic; F-fisural.<br />
Sub presiune: Da/Nu/Mixt.<br />
Strate acoperitoare: grosimea in metri a pachetului acoperitor.<br />
Utilizarea apei: PO- alimentari cu apa populatie; IR - irigatii; I - industrie; P - piscicultura; Z - zootehnie.<br />
Poluatori: I-industriali; A-agricoli; M-menajeri; Z-zootehnici<br />
Gradul de protectie globala: PVG - foarte buna; PG - buna; PM - medie; PU - nesatisfacatoare; PVU - puternic nesatisfacatoare<br />
Stare calitativa si cantitativa: Buna (B)/Slaba(S).<br />
B**local stare calitativa slaba<br />
Transfrontalier: Da/Nu.<br />
71
<strong>Caracterizarea</strong> corpurilor de apă subterană din spaţiul hidrografic Someş-<strong>Tisa</strong> este<br />
prezentată în continuare.<br />
ROSO01 - Conul Someşului , Holocen şi Pleistocen superior<br />
Acest corp este constituit din ape freatice, cantonate în depozitele proluviale porospermeabile,<br />
de vârstă cuaternară (Holocen - Pleistocen superioar), din zona de dezvoltare a conului<br />
aluvionar al râului Someş situată în partea de nord a Câmpiei Someşului, până la adâncimea de cca.<br />
30 metri (fig.4.1.1 – 4.1.2).<br />
Fig. 4.1.1 Secţiune geologică transversală în conul aluvionar al râului Someş, la limita treimii estice<br />
Litologic, acviferul este constituit din nisipuri cu pietrişuri şi chiar bolovănişuri, ale căror<br />
granulaţie scade dinspre est spre vest (graniţă), cu intercalaţii lentiliforme sau stratiforme de silturi<br />
nisipoase şi argiloase.<br />
Acviferul este continuu, se găseşte la partea superioară, la adâncimi de circa 5 m (spre<br />
vest) şi 10 m în extremitatea estică a corpului şi are grosimi ce variază între 5 şi 15 m, crescând spre<br />
est. Acest corp se dezvoltă la partea superioară (pe circa 30 m grosime) a unui pachet gros de circa<br />
100 m de depozite tipice de con aluvionar, începând de la intrarea râului Someş în Depresiunea<br />
Pannonică.<br />
Direcţia de curgere a <strong>apelor</strong> <strong>subterane</strong> (fig. 4.1.3.) este E-V cu unele inflexiuni locale ale<br />
hidroizohipselor, care denotă influenţa captării Mărtineşti. În cea mai mare parte a teritoriului, însă,<br />
aşa cum se observă, comparând suprafaţa piezometrică a acestuia cu cea a corpului de apă de medie<br />
adâncime cantonat în depozitele conului aluvionar al râului Someş, cele două corpuri de apă au o<br />
funcţionare hidrodinamică independentă.<br />
72
Fig. 4.1.2 Secţiune geologică longitudinală în conul aluvionar al râului Someş<br />
Gradienţii hidraulici au valori variabile, în general, în ecartul unui ordin de mărime de<br />
0,0004 - 0,001. Nivelul piezometric este ascensional şi se găseşte în general la adâncimea de 1 - 6<br />
m. Principalii parametri hidrogeologici ai acestui corp sunt : qsp = 5÷10 l /s /m, K = 20÷60 m /zi, T<br />
= 100÷900 m 2 /zi.<br />
Stratul acoperitor este continuu şi are o constituţie siltică-argiloasă sau numai argiloasă, de<br />
grosime variabilă, dar având minimum 5 m, uneori mergând la mai mult de 10-15 m.<br />
Infiltraţia eficace este în zonă de 30 - 60 mm coloană apă pe an, ceea ce indică o protecţie<br />
globală de la suprafaţă ce poate fi caracterizată ca bună (PG).<br />
Apele <strong>subterane</strong> sunt bicarbonatate-calcice si au o mineralizaţie totală de cca. 350 – 550<br />
mg /l; uneori apar valori ale fondului natural mai ridicate pentru Fe.<br />
Fig. 4.1.3 Suprafaţa piezometrică a corpului de apă freatică din zona de dezvoltare<br />
a conului aluvionar al râului Someş<br />
73
Stratul acoperitor are o grosime variabilă (5 - 10 m) fiind alcătuit din argile şi silturi.<br />
Corpul are caracter transfrontalier.<br />
Diagramele Piper, Schoeller şi Stiff (fig.4.1.4) sunt executate pe baza analizelor chimice ale<br />
forajelor Reţelei Hidrogeologice Naţionale. Ele arată caracterul bicarbonat calcic al acestora şi<br />
faptul că variaţia chimismului <strong>apelor</strong> corpului se datorează prezenţei în raporturi diferite a<br />
elementelor: Mg, Na şi Cl.<br />
Fig.4.1.4 Diagramele Piper, Schoeller şi Stiff efectuate pe baza analizelor chimice ale unor foraje<br />
hidrogeologice amplasate pe suprafaţa corpului de apă ROSO01<br />
ROSO02 - Râurile Iza şi Vişeu<br />
Acest corp de apă freatică se dezvoltă în depresiunea Maramureşului, suprapunându-se în<br />
mare parte peste bazinul hidrografic al Vişeului şi parţial peste bazinul superior al Izei.<br />
Constituţia petrografică a acestui spaţiu, marcată de prezenţa dominantă a gresiilor,<br />
conglomeratelor şi parţial al nisipurilor paleogene, cu permeabilitate relativ ridicată, constituie<br />
suportul unei reţele fisurale întinse. Modulul mediu al scurgerii <strong>subterane</strong> din sistemul acvifer<br />
fisural este de 7-10 l/s/km 2 , ceea ce înseamnă o rată de alimentare de circa 250 mm/an.<br />
A fost pusă în evidenţă existenţa unor izvoare ale căror debite variază între 0,2 şi 1 l/s, cu un<br />
regim permanent.<br />
Acviferul freatic din luncile si terasele râurilor Vişeu şi Iza, este constituit din pietrişuri şi<br />
bolovănişuri groase de 4-6 m, cu niveluri piezometrice situate la 0,1 – 3,0 m şi cu debite la pompare<br />
foarte reduse (sub 0,1 l /s /foraj).<br />
Singurele subzone în care au fost înregistrate debite mai importante, cuprinse între 0,7 şi 7<br />
l/s /foraj, pentru denivelări de 0,3 –1,3 m sunt cele situate la Borşa şi Vişeul de Sus.<br />
Mare parte din arealul Munţilor Lăpuş - Ţibleş, constituiţi din formaţiuni paleogene (în<br />
special eocene), reprezentate prin gresii, conglomerate şi argile, care aparţin flişului transcarpatic,<br />
cantonează în zona activă (superficială) acvifere pentru care modulul mediu multianual al scurgerii<br />
<strong>subterane</strong> se apreciază la 5-7 l/s/km 2 .<br />
Se poate concluziona că depresiunea Maramureşului este deficitară în ape <strong>subterane</strong> cu nivel<br />
liber (freatice), astfel încât pentru asigurarea alimentărilor cu apă potabilă este necesar să se recurgă<br />
la captarea surselor de suprafaţă prin acumulări sau captarea izvoarelor mai importante existente în<br />
cadrul depresiunii.<br />
ROSO03 - Depresiunea Maramureş<br />
Corpul de apă subterană de adâncime este de tip fisural şi este cantonat<br />
în depozite de vârstă paleogen - miocen medie.<br />
74
In scopul determinării posibilităţilor de alimentare cu apă potabilă a localităţilor din<br />
cuprinsul depresiunii, s-au executat câteva foraje din investigarea cărora s-au desprins următoarele:<br />
Forajul executat la Călineşti, la adâncimea de 250 m a captat pe intervalele 135-160 m şi<br />
191-216 m un complex grezos, cu un debit maxim de 0,3 l/s, pentru o denivelare de 34 m<br />
(nivelul piezometric este artezian la +0,23 m). Apa este potabilă, de tipul bicarbonatată<br />
calcică, magneziană, sodică, cu azotaţi în concentraţie mică de 2 mg/l;<br />
Forajele executate la Sighetul Marmaţiei, Deseşti şi Bogdan Vodă, la adâncimi cuprinse<br />
între 250-300 m, nu au dat rezultate din punct de vedere hidrogeologic;<br />
Posibilităţile de alimentare cu apă a localităţilor din Depresiunea Maramureş din<br />
formaţiunile geologice care se dezvoltă până la adâncimea de 300 m, sunt extrem de reduse,<br />
astfel încât se poate reconfirma concluzia că această unitate morfohidrografică este<br />
deficitară în apă subterană.<br />
ROSO04 - Munţii Bihor - Vlădeasa<br />
Acest corp de apă subterană, de tip carstic – fisural, este situat în Munţii Bihor – Vlădeasa.<br />
Fragmentarea intensă a depozitelor carbonatice triasic-cretacice (calcare şi dolomite) a<br />
condus, din punct de vedere hidrogeologic, la crearea unui mare număr de sisteme carstice majore,<br />
având resurse importante de ape <strong>subterane</strong>, care înglobează în constituţia lor sisteme carstice de<br />
dimensiuni mai mici.<br />
Local, depozitele carbonatice triasic-cretacice sunt acoperite de depozite permian-mezozoice<br />
(gresii şi conglomerate cu intercalaţii de şisturi argiloase), cu permeabilităţi diferite.<br />
Infiltraţia eficace a depozitelor carbonatice este cuprinsă între 220,5–315 mm/an. Gradul de<br />
protecţie este nesatisfăcător sau puternic nesatisfăcător.<br />
Izvoarele carstice au debite cu valori cuprinse între 0,04 si 550 l/s.<br />
Apele sistemelor carstice au pH-ul uşor bazic (7,15-7,86) şi mineralizaţia totală oscilând<br />
între 125 şi 529,7 mg/l. Din punct de vedere hidrochimic, aceste ape sunt predominant de tip<br />
bicarbonatate calcice şi /sau magneziene.<br />
Diagramele Piper, Schoeller şi Stiff (fig.4.1.5) executate pe analizele <strong>apelor</strong> izvoarelor arată<br />
o variaţie relativ mare a chimismului <strong>apelor</strong>. Acest lucru se explică prin amestecul <strong>apelor</strong> provenite<br />
din depozite carbonatice triasice-cretacice bicarbonat calcice cu apele altor acvifere (permiene,<br />
mezozoice) ce au o proporţie de sodiu sau clor mai mare decât cele carstice.<br />
Datele analizelor chimice evidenţiază că parageneza minerală oferă condiţiile naturale<br />
pentru ca apele să corespundă parametrilor de potabilitate, cu rare excepţii la fier.<br />
75
Fig.4.1.5 Diagramele Piper, Schoeller şi Stiff efectuate pe baza analizelor chimice ale unor foraje<br />
hidrogeologice amplasate pe suprafaţa corpului de apă ROSO04<br />
ROSO06 - Câmpia Carei<br />
Acest corp cantonează ape freatice acumulate în depozitele aluviale poros-permeabile<br />
(psefito-psamitice cu intercalaţii pelitice), de vârstă cuaternară, ale Câmpiei Careiului, depuse în<br />
zona sud-vestică a acesteia.<br />
Stratul acoperitor este consistent, de natură pelitică cu treceri spre pelito-psamite, care<br />
asigură o protecţie medie sau favorabilă din punct de vedere litologic. Infiltraţia eficace este scăzută<br />
(< 100 mm/an), gradul de protecţie globală de la suprafaţă putând fi apreciat ca bun şi chiar foarte<br />
bun, clasele PG şi PVG.<br />
Deşi în cuprinsul acestui corp există câteva unităţi ce pot constitui surse de poluare a <strong>apelor</strong><br />
de suprafaţă, ele nu reprezintă, practic, un pericol pentru apele <strong>subterane</strong>.<br />
Apele au un caracter bicarbonat calcic clorosodic sulfato magnezian si conform paragenezei<br />
minerale sunt potabile.<br />
Diagramele Piper, Schoeller şi Stiff (fig.4.1.6) sunt executate pe baza datelor forajelor de<br />
observaţie ale Reţelei Hidrogeologice Naţionale. Ele arată caracterul bicarbonat calcic clorosodic<br />
sulfato magnezian al acestora.<br />
76
Fig.4.1.6 Diagramele Piper, Schoeller şi Stiff efectuate pe baza analizelor chimice ale forajelor<br />
amplasate pe suprafaţa corpului de apă ROSO06<br />
Depăşirile la compuşii azotului, în special al amoniului arată o protecţie relativ scăzută la<br />
poluare.<br />
Corpul de apă freatică din Câmpia Careiului are caracter transfrontalier.<br />
ROS007 – Râul Crasna, lunca şi terasele<br />
Este un corp de apă freatică de tip poros-permeabil, localizat în depozitele holocene din<br />
luncile râului Crasna şi ale afluenţilor săi (Zalău, Corund, Cerna etc.) precum şi în cele pleistocene<br />
ale teraselor însoţitoare, din zona dealurilor Silvaniei .<br />
Litologic, depozitele poros-permeabile sunt constituite din nisipuri şi pietrişuri, acoperite de<br />
argile, silturi şi soluri. Grosimea acestor depozite oscilează între 2 şi 5 m, iar a depozitelor<br />
acoperitoare între 0,5 şi 5 m. Amonte de oraşul Şimleul Silvaniei, patul impermeabil este situat la<br />
adâncimi de 7-10 m.<br />
Infiltraţia eficace este cuprinsă între 31,5 şi 63 mm/an, gradul de protecţie fiind mediu sau<br />
nesatisfăcător.<br />
Apele freatice prezintă un nivel hidrostatic situat între 0,3 şi 2 m de la sol şi o capacitate de<br />
debitare de 0,2-1 l/s/foraj.<br />
Coeficienţii de filtratie oscilează între 20 şi 90 m/zi şi transmisivităţile între 100 şi 400<br />
m 2 /zi. Condiţiile cele mai favorabile pentru acumularea acviferului freatic s-au semnalat pe valea<br />
Crasnei, respectiv în sectorul dintre localităţile Crasna şi Şimleul Silvaniei, unde transmisivităţile<br />
depăşesc 500 m 2 /zi.<br />
Diagramele Piper, Schoeller şi Stiff (fig.4.1.7) sunt executate după datele analizelor chimice<br />
ale forajelor de observaţie Zalău F3 şi Sarmăşag F2.Acestea arată un caracter foarte diferit al <strong>apelor</strong><br />
de la bicarbonatat-calcic sulfat-magnezian la sufatat- calcic cloro-sodic. Numărul mic de surse<br />
analizate nu permite o caracterizare completă a chimismului corpului de apă .<br />
77
Fig.4.1.7 Diagramele Piper, Schoeller şi Stiff efectuate pe baza analizelor chimice<br />
ale forajelor Zalău F3 şi Sarmăşag F2<br />
ROSO08 - Depresiunea Lăpuş<br />
În luncile râului Lăpuş şi ale afluenţilor săi (Dobric, Rotunda, Suciu) precum şi pe terasele<br />
însoţitoare, se dezvoltă corpul de ape freatice acumulat în depozite holocene (nisipuri, pietrişuri,<br />
nisipuri argiloase, argile nisipoase) şi, respectiv, pleistocene (nisipuri, pietrişuri, silturi, argile) .<br />
Acviferul freatic a fost interceptat până la adâncimi de 5,5 - 7 m, grosimea stratului<br />
acoperitor (argile, silturi, soluri) fiind de 0,2 -1,5 m.<br />
Infiltraţia eficace este cuprinsă între 63 - 94,5 mm/an, gradul de protecţie fiind mediu sau<br />
nesatisfăcător.<br />
Nivelul hidrostatic al <strong>apelor</strong> freatice este, în general, cu nivel liber, situat la adâncimi de 1,5<br />
- 2,5 m.<br />
Potenţialul acviferului este mediu, cu coeficienţi de filtrare de 20-70 m /zi şi transmisivităţi<br />
de 75-250 m 2 /zi. Debitele obţinute sunt de 2-4 l/s/foraj pentru denivelări de 1-3 m.<br />
Alimentarea freaticului din zona de luncă şi terase se realizează din precipitaţii.<br />
Menţionăm că apele freatice mai sunt acumulate, subordonat, şi în depozite deluviale şi în<br />
conuri aluvionare cu importanţă locală.<br />
ROSO09 - Someşul Mare, lunca şi terasele<br />
Acest corp de apă freatică de tip poros permeabil, este localizat în depozite aluvionare, de<br />
vârstă cuaternară, ale luncii şi teraselor râului Someşul Mare şi ale afluenţilor acestuia, Bistriţa,<br />
Budac, Şieu, Dipşa şi Lechinţa .<br />
Depozitele sunt constituite din nişipuri, pietrişuri şi bolovanisuri, cu grosimi de 0,5-6 m,<br />
grosimile cele mai mari fiind înregistrate în zona Reteag (10 m).<br />
Acoperişul stratului acvifer este reprezentat prin formaţiuni argiloase-siltice, cu dezvoltare<br />
mai mult sau mai puţin continuă, având în general grosimi de 3-6 m. Patul stratului acvifer este<br />
constituit din marne şi argile, având local intercalaţii de gipsuri, sare sau gresii.<br />
Nivelul hidrostatic este în general liber sau uşor ascensional, atunci când în acoperişul<br />
stratului acvifer se întâlnesc formaţiuni argiloase-siltice, slab permeabile, şi se situează, în general,<br />
între 0,3 şi 4 m adâncime în luncă şi 2 - 8 m în zonele de terasă.<br />
78
Parametrii hidrogeologici prezintă valori de 1-4 l /s /m pentru debitul specific, 100-150 m /zi<br />
pentru coeficientul de filtraţie şi până la 300 m 2 /zi pentru transmisivitate. Cele mai mari valori se<br />
înregistrează, în general, în zonele cu grosimile cele mai mari ale depozitelor aluvionare (la Reteag<br />
debitul specific depăşeşte 10 l /s /m, coeficientul de filtraţie are valori de 100-300 m /zi, iar<br />
transmisivitatea de peste 1000 m 2 /zi).<br />
Acviferul se alimentează în general din precipitaţii, infiltraţia eficace având valori de de<br />
31,5 - 63 mm /an şi este drenat de reţeaua hidrografică.<br />
Din punct de vedere chimic, în lunca râului Someşul Mare apa este de tip clorurat –<br />
bicarbonatat – sodico – calcic, din cauza cutelor diapire din zonă, ceea ce determină un caracter<br />
nepotabil al apei pe anumite sectoare (apă sărată).<br />
În zona Salva apele sunt de tipul bicarbonatat-calcice.<br />
Pe afluenţii Someşului Mare, apa este, în general, de tipul bicarbonatato -calcica, cu un<br />
conţinut destul de ridicat în sulfaţi şi cloruri, sau chiar cloro-sodica.<br />
Diagramele Piper, Schoeller şi Stiff (fig.4.1.8) executate pe apele forajelor de observaţie ale<br />
Reţelei Hidrogeologice Naţionale arată că acestea au o variaţie foarte mare a chimismului, de la<br />
bicarbonat calcic magnezian la bicarbonat clorosodic.<br />
Fig. 4.1.8 Diagramele Piper, Schoeller şi Stiff efectuate pe baza analizelor chimice ale forajelor amplasate<br />
pe suprafaţa corpului de apă ROSO09<br />
Variaţia mare a chimismului se datorează paragenezei minerale.<br />
Sursele potenţiale punctiforme de poluare sunt reprezentate de depozitele de deşeuri<br />
menajere neamenajate din zonă.<br />
Din punct de vedere al gradului de protecţie globală, corpul de apă se încadrează în clasele<br />
de protecţie bună şi medie.<br />
ROSO10 - Someşul Mic, lunca şi terasele<br />
Corp de apă freatică este de tip poros - permeabil, localizat în depozitele aluviale de vârstă<br />
cuaternară ale luncii şi terasei râului Someşul Mic şi ai afluenţilor acestuia: Căpuş, Nădaş, Borşa,<br />
Lonea şi Fize.<br />
Depozitele sunt alcătuite din pietrişuri, bolovănişuri şi nisipuri, fiind interceptate până la<br />
adâncimi de 0,4 - 3 m. Cele mai mari grosimi se întâlnesc la confluenţa Someşului Mic cu Nădaşul,<br />
79
unde, în zonele centrale ale luncii se atinge grosimea de 11 m. Spre zonele marginale ale luncii,<br />
grosimile sunt de aproximativ 2 m.<br />
Afluenţii Someşului Mic au lunci reduse ca dimensiuni, constituite predominant din nisipuri<br />
şi pietrişuri, subordonat bolovănişuri şi au grosimi în jur de 2 m. Grosimi mai mari, până la 5 m,<br />
sunt întâlnite la Aghireş, pe pârâul Nădaş.<br />
Acoperişul stratului acvifer este alcătuit, în general, din depozite argiloase siltice, cu<br />
dezvoltare discontinuă, cu grosimi de până la 7,5 m (pe pârâul Nădaş).<br />
Patul stratului acvifer este alcătuit din marne şi argile, local cu intercalaţii de gipsuri, sare<br />
sau gresii.<br />
Nivelul hidrostatic se află la adâncimea de 1 - 3 m, fiind liber sau uşor ascensional, atunci<br />
când în acoperişul stratului acvifer se află formaţiuni argiloase siltice, uşor permeabile.<br />
Debitul specific în lunca Someşului Mic are valori de 2-4 l/s /m, coeficientul de filtraţie<br />
variind între 49 şi 200 m/zi, iar transmisivitatea între 89 şi 427 m 2 /zi.<br />
Cele mai mici valori ale parametrilor hidrogeologici se înregistrează în luncile afluenţilor<br />
Someşului Mic, unde debitele specifice sunt sub 1 l/s/m, coeficienţii de filtraţie sub 50 m /zi, iar<br />
transmisivităţile sub 100 m 2 /zi.<br />
Acviferul se alimentează în principal din precipitaţii, infiltraţia eficace având valori de 31,5<br />
- 63 mm /an şi este drenat de râu.<br />
Apele sunt în general bicarbonatate-sulfatate-clorurate-calcice-magneziene sau sulfatatebicarbonatate-calcice<br />
sau sodice până la ape cloro-sodice. Ultimul tip de ape este generat de<br />
prezenţa cutelor diapire în zonă, ceea ce face ca pe anumite sectoare apa să fie nepotabilă (ape<br />
sărate).<br />
Din punct de vedere al gradului de protecţie globală, corpul de apă se încadrează în clasele<br />
de protecţie bună şi medie.<br />
Diagramele Piper, Schoeller şi Stiff (fig.4.1.9) executate pe baza analizelor chimice ale<br />
forajelor de observaţie ale Reţelei Hidrogeologice Naţionale (Cluj, Jucu, Iclod, Gherla şi Dej) arată<br />
că acestea au o variaţie foarte mare a chimismului, de la bicarbonatat-calcic la cloro-sodic sulfatatmagnezian,<br />
fiind probabil rezultatul amestecului în proporţii diferite a celor două tipuri de ape.<br />
Fig. 4.1.9 Diagramele Piper, Schoeller şi Stiff efectuate pe baza analizelor chimice<br />
ale forajelor Cluj, Jucu, Iclod, Gherla şi Dej<br />
80
Din punctul de vedere al paragenezei apele bicarbonatat calcice se datorează<br />
carbonaţilor ce intră în alcătuirea depozitelor aluviale, iar apele clorosodice sulfat magneziene se<br />
datorează prezenţei cutelor diapire.<br />
ROS011 - Someşul superior, lunca şi terasele<br />
Corp de apă freatică de tip poros permeabil este localizat în depozite aluvionare, de vârstă<br />
cuaternară, ale luncii şi terasei râului Someş şi al afluenţilor acestuia (Almaş şi Agrij), din aval de<br />
confluenţa Someşului Mare cu Someşul Mic (în dreptul localităţii Dej) până la intrarea Someşului<br />
în Depresiunea Baia Mare .<br />
Depozitele sunt alcătuite din pietrişuri, nisipuri, bolovănişuri şi au fost interceptate la<br />
adâncimi de 1,5 - 6 m în lunca şi până la 10 m în zonele de terasă. Grosimea acestor depozite<br />
variază în general între 2 şi 6 m.<br />
Acoperişul stratului acvifer este alcătuit din depozite argiloase siltice, cu dezvoltare<br />
discontinuă, având grosimi de 3 – 6 m în luncă şi până la 10 m în terase. Patul stratului acvifer este<br />
constituit din marne şi argile, local cu intercalaţii de gipsuri, sare şi gresii.<br />
Nivelul hidrostatic se află la adâncimi de 1,5 - 5 m, fiind în general liber, sau uşor<br />
ascensional, atunci când în acoperişul stratului acvifer se află formaţiuni argiloase siltice, uşor<br />
permeabile.<br />
Debitul specific are valori de la sub 1 l/s/m, până la 7 l/s/m, coeficientul de filtraţie variază<br />
între 11 - 186 m/zi, iar transmisivitatea între 75 - 532 m 2 /zi.<br />
În zona localităţii Dej, unde grosimea depozitelor aluvionare este mai mare şi granulatia mai<br />
grosieră, debitul specific are valori cuprinse între 0,15-4,57 l /s /m, şi coeficientul de filtraţie între<br />
7,26-68,4 m/zi, iar transmisivitatea între 18,27-354 m 2 /zi.<br />
Valori mai ridicate ale parametrilor hidrogeologici se înregistrează pe pârâul Almaş, unde,<br />
pe anumite sectoare, coeficientul de filtraţie are valori cuprinse între 135-250 m/zi, iar<br />
transmisivitatea între 800 - 2400 m 2 /zi.<br />
Acviferul se alimentează în principal din precipitaţii, infiltraţia eficace având valori de 31,5<br />
- 63 mm/an şi este drenat de râu..<br />
Diagramele Piper, Schoeller şi Stiff (fig.4.1.10) executate pe probele de apă recoltate din<br />
forajele de observaţie ale Reţelei Hidrogeologice Naţionale arată că acestea variază de<br />
bicarbonatat-calcic la bicarbonatat-calcic-sulfat-magneziană sau bicarbonatat- calcic- cloro-sodică.<br />
Fig.4.1.10 Diagramele Piper, Schoeller şi Stiff efectuate pe baza analizelor chimice ale forajelor<br />
amplasate pe suprafaţa corpului de apă ROSO11<br />
81
Din punct de vedere al gradului de protecţie globală, corpul de apă se încadrează în clasele<br />
de protecţie bună şi medie.<br />
ROSO12 - Depresiunea Baia Mare<br />
În Depresiunea Baia Mare, în depozitele cuaternare (nisipuri, pietrişuri, argile, silturi) din<br />
luncile şi terasele Someşului şi afluenţilor săi (Lăpuşul, Bârsăul, Sălajul etc), din conurile<br />
aluvionare şi din depozitele deluviale, se dezvoltă corpul de ape freatice de tip poros - permeabil,<br />
cu grosimi de 4 - 7 m .<br />
Depozitele cuaternare se dispun discordant peste depozitele pannoniene din Depresiunea<br />
Baia Mare, considerată ca un golf al Depresiunii Pannonice.<br />
Stratul freatic este acoperit de argile, silturi şi soluri şi a fost interceptat până la 10 m<br />
adâncime.<br />
Infiltraţia eficace este cuprinsă între 31,5 - 63 mm/an, gradul de protecţie fiind mediu sau<br />
nesatisfăcător. Cea mai mare parte a acviferului freatic se caracterizează printr-un potenţial<br />
puternic, coeficienţii de filtraţie având valori de 50 până la 300 m/zi si transmisivităţile de 500 -<br />
1500 m 2 /zi.<br />
Diagramele Piper, Schoeller şi Stiff (fig.4.1.11) executate pe apele forajelor de observaţie<br />
ale Reţelei Hidrogeologice Naţional arată că acestea variază de bicarbonatatcalcică la sulfatatsodică<br />
sau bicarbonatatsodică. Majoritatea surselor au ape bicarbonatat calcice.<br />
Fig. 4.1.11 Diagramele Piper, Schoeller şi Stiff efectuate pe baza analizelor chimice ale forajelor<br />
amplasate pe suprafaţa corpului de apă ROSO12<br />
ROSO13 - Conul Someşului, Pleistocen inferior<br />
Apele <strong>subterane</strong> de medie adâncime ale conului aluvionar al râului Someş, şi în partea de<br />
nord şi al râului Tur, sunt cantonate în depozite proluvial – aluviale poros-permeabile (psefitopasamitice,<br />
cu intercalaţii pelitice), de vârstă pleistocenă .<br />
Corpul se situează la adâncimi cuprinse între 30 m (limita inferioară a stratului despărţitor<br />
de argilă situat între corpul freatic şi corpul de medie adâncime corespunzător conului aluvionar al<br />
râului Someş) şi 50 m în partea estică şi între 30 m şi 120-130 m în extremitatea sa vestică, spre<br />
graniţă.<br />
82
Curgerea <strong>apelor</strong> din acest corp este E-V cu gradienţi aproximativ de 0,002 - 0,0003,<br />
decrescători dinspre E spre V. Un con de depresiune se înregistrează în zona mai intens exploatata<br />
a captării Mărtineşti (fig.4.1.12, 4.1.13).<br />
Din punct de vedere al parametrilor hidrogeologici, pompările experimentale executate in<br />
grupul de foraje F55 si F56 ale captării Mărtineşti (fig.13) si interpretate prin metode specifice<br />
regimului nepermanent au furnizat următoarele valori: K = 30÷50 m /zi; T = 1500÷2500 m 2 /zi si S<br />
(coeficient de înmagazinare) = 1,2*10 -3 ÷5*10 -4 .<br />
Fig. 4.1.12 Suprafaţa piezometrică a corpului de apă de (medie) adâncime din zona de dezvoltare a<br />
conului aluvionar al râului Someş<br />
Fig.4.1.13 Determinarea parametrilor hidrogeologici ai corpului de apă subterană de (medie) adâncime<br />
din cadrul conului aluvionar al râului Someş, în cazul grupului de foraje F55 – F56<br />
ale captării Mărtineşti<br />
83
Din punct de vedere hidrochimic, apele sunt de tip bicarbonatate calcice şi au mineralizaţia<br />
totala cuprinsa intre 200 si 500 mg /l. Local apar valori relativ ridicate ale fondului natural la Fe şi<br />
Mn.<br />
Depozitele acoperitoare care conţin corpul de ape freatice dezvoltat la partea superioară a<br />
conului aluvionar al râului Someş şi, în special, stratul de argilă despărţitor, cu grosimi de 3-5 metri,<br />
dintre cele două corpuri de apă, îi conferă un bun grad de protecţie faţă de poluarea de la suprafaţă.<br />
Corpul are caracter transfrontalier.<br />
ROSO14 - Zona Baia Mare<br />
Forajele hidrogeologice executate în Depresiunea Baia Mare, la adâncimi cuprinse între 250<br />
m (Ardusat, Farcaşa, Ulmeni) şi 350 m (Şomcuta Mare), au pus în evidenţă un corp de apă<br />
subterană sub presiune, având până la 12 strate acvifere, în intervalul 45-326 m, de tip poros<br />
permeabil, acumulat în depozitele pannoniene .<br />
Aproape întreaga stivă de depozite pannoniene din Depresiunea Baia Mare este reprezentată<br />
printr-o alternanţă de nisipuri şi pietrişuri, având stratificaţie încrucişată, cu argile şi marne<br />
compacte, benzi de nisipuri fine şi resturi de plante carbonificate.<br />
Debitele pompate au oscilat între 5,5 l/s (pentru o denivelare de 14,4 m) la Ardusat şi 0,3 l/s<br />
(pentru o denivelare de 15,5 m) la Săcălăşeni. În ceea ce priveşte debitele specifice, acestea sunt în<br />
general reduse (de la 0,02 l/s/m la Asuaju de Sus şi Săcălăşeni, până la 0,38 l/s/m la Ardusat).<br />
Acviferul prezintă un potenţial slab, cu transmisivităţi de 6÷39,5 m 2 /zi.<br />
Apele de adâncime sunt predominant bicarbonatato-sodice, având pH-ul cuprins între 6,5 (la<br />
Ulmeni) şi 7,5 (la Ariniş), duritatea totală între 2,2 grade germane (la Ardusat) şi 16,3 grade<br />
germane (la Şomcuta Mare), iar mineralizaţia totală între 550 mg/l (la Asuaju de Sus) şi 9542,8<br />
mg/l (la Şomcuta Mare).<br />
ROSO15 - Munţii Rodnei<br />
In cadrul Munţilor Rodnei a fost separat un corp de apă, de tip fisural, localizat,<br />
predominant, în calcare şi dolomite cristaline şi, subordonat, în şisturile mezometamorfice ale Seriei<br />
de Bretila . Tipurile de roci menţionate sunt de vârstă precambriană. Structural-tectonic , Munţii<br />
Rodnei sunt delimitaţi astfel: la nord, prin falia Rodnei (având direcţia vest-est ) de golful<br />
(cuvertura post-tectogenetica) Borşa; la vest, de cuvertura post-tectogenetica din sectorul Măgura<br />
Mare-Parva; la sud, prin falii (având direcţia generala vest-est) de golful (cuvertura posttectogenetica<br />
Bârgău); la est, se racordează cu zona cristalină a Carpaţilor Orientali.<br />
Apa subterană circulă pe fisurile şi faliile rocilor cristaline, dar şi pe suprafaţa de contact<br />
dintre cristalin şi diferitele tipuri genetice de depozite cuaternare (deluviale, fluviale, aluviale,<br />
coluviale, eluviale, glaciare etc.). Izvoarele provenite din cristalin şi de la limita dintre cristalin şi<br />
depozitele cuaternare acoperitoare au debite cuprinse între 0,17 si 4,9 l /s. Infiltraţia eficace<br />
oscilează între 94,5 şi 157,5 mm/an, gradul de protecţie fiind nesatisfacător. Alimentarea corpului<br />
de apa subterana se realizează predominant din precipitaţii; cantitatea medie anuală de precipitaţii a<br />
fost în perioada 1961-2000 de 1200 mm.<br />
Diagramele Piper, Schoeller şi Stiff (fig.4.1.14) executate pe analizele apele izvoarelor arată<br />
că majoritatea sunt bicarbonatat calcice magneziene. În zonă apar şi ape minerale dintre care o parte<br />
sunt bicarbonatat clorosodice aşa cum este cel de pe pârâul Băi.<br />
84
Fig. 4.1.14 Diagramele Piper, Schoeller şi Stiff efectuate pe baza analizelor chimice ale unor izvoare<br />
din corpul ROSO15<br />
ROSO17 - Câmpia Turului superior<br />
Corpul de apă subterană freatică, de tip poros-permeabil, este localizat în depozitele<br />
aluvionare, de luncă şi terasă, de vârstă cuaternară, de pe cursul superior al râului Tur şi al<br />
afluenţilor acestuia (depresiunea Negreşti Oaş) .<br />
In aval de Călineşti, acest corp de apă subterană vine în contact direct cu corpul ROSO01<br />
(Conul Someşului).<br />
Din punct de vedere litologic, depozitele sunt alcătuite în zonele de lunci şi terase din<br />
nisipuri, nisipuri siltice, nisipuri cu pietrişuri, nisipuri cu pietrişuri şi bolovănişuri, cu nivele<br />
argiloase cu aspect lentiliform. Local se întâlnesc nisipuri argiloase cu pietrişuri şi bolovănişuri. In<br />
zonele marginale ale depresiunii se dezvoltă conuri de dejecţie imbricate.<br />
In zonele de lunci şi terase grosimea depozitelor aluvionare este, în general, de 3 -10 m, dar<br />
poate ajunge până la 28 m în zona Coca. Patul stratului acvifer este constituit din marne şi argile<br />
pannoniene, iar la partea superioară a acestuia se dezvoltă, sub pătura de sol, fără a avea o extidere<br />
continuă în suprafaţă, argile, argile nisipoase şi argile siltice. Grosimea acestor depozite pelitice<br />
variază între 0,5 şi 4 m.<br />
Nivelul hidrostatic este în general liber, sau poate fi uşor ascensional atunci când în<br />
coperişul stratului acvifer se dezvoltă formaţiuni argiloase.<br />
Adâncimea la care se află nivelul hidrostatic variază în limite largi, între 0,07 şi 2,15 m, dar<br />
valoarea medie este de 0,2 – 1,25 m.<br />
Debitul specific are valori foarte mici, de 0,025 – 0,135 l/s/m.<br />
Acviferul se alimentează în principal din precipitaţii, infiltraţia eficace având valori de 31,5<br />
– 63 mm/an. Direcţia de curgere a apei <strong>subterane</strong> este în general dinspre acvifer către reţeaua<br />
hidrografică, dar la ape mari, sensul de curgere poate fi inversat.<br />
85
4.2. CORPURILE DE APA SUBTERANA IN INTERDEPENDENTA CU CORPURI DE<br />
APE DE SUPRAFATA SI CU ECOSISTEME TERESTRE<br />
Toate informaţiile în legătură cu interdependenţa corpurilor de ape <strong>subterane</strong> existente în<br />
spaţiul hidrografic Someş -<strong>Tisa</strong> cu corpurile de apă de suprafaţă sau cu ecosistemele terestre<br />
aferente sunt incluse în tabelul 4.2.1 şi 4.2.2.<br />
Ecosistemele terestre din lunca râurilor Someş, Vişeu şi Tur dependente de apele<br />
<strong>subterane</strong> sunt constituite din zăvoaie de salcie şi plop, şleauri de luncă cu vegetaţie mixtă<br />
(arborescentă, lemnoasă şi ierboasă) şi pajişti de luncă.<br />
Nr.<br />
crt.<br />
Codul<br />
corpului de<br />
apă<br />
Tabelul 4.2.1 Corpurile de ape <strong>subterane</strong> în interdependenţă<br />
cu corpurile de apă de suprafaţă<br />
Denumire corp Interdependent cu râul<br />
1 ROSO01 Conul Someşului Râurile Someş, Homorod, Turţ<br />
2 ROSO02 Râurile Iza şi Vişeu Râurile Iza, Vişeu şi <strong>Tisa</strong><br />
3 ROSO04 Munţii Bihor-Vladeasa Râul Crişul Pietros, Sebişel<br />
4 ROSO06 Câmpia Carei Râurile Crasna, Terebeşti,Valea Neagră<br />
5 ROSO07<br />
Râul Crasna (lunca şi<br />
terase)<br />
Râul Crasna<br />
6 ROSO08 Depresiunea Lăpuş Râurile Lăpuş, Dobric,Suciu<br />
7 ROSO09<br />
Someşul Mare, lunca şi<br />
terasele<br />
Râurile Someşul Mare, Sieu, Bistriţa<br />
8 ROSO10<br />
Someşul Mic (lunca şi<br />
terase)<br />
Râurile Someşul Mic, Borşa, Nadaş<br />
9 ROSO11<br />
Someşul Superior (lunca<br />
Râurile Someşul superior, Agriş, Almaş<br />
şi terase)<br />
10 ROSO12 Depresiunea Baia Mare Râurile Sălaj, Lăpuş, Arieş, Asuaj<br />
11 ROSO17 Câmpia Turului superior Râul Tur, Valea Rea, Valea Albă,Talna<br />
Nr.<br />
crt.<br />
Codul<br />
corpului de<br />
apă<br />
Tabelul 4.2.2 Corpurile de ape <strong>subterane</strong> în interdependenţă<br />
cu ecosistemele terestre<br />
Denumire corp<br />
86<br />
Interdependent cu ecosistemul<br />
terestru<br />
1 ROSO01 Conul Someşului<br />
Pajişti şi păduri de alun şi fag din lungul<br />
râului Someş<br />
2 ROSO02 Râurile Iza şi Vişeu<br />
Padurea de larice Coştiui;<br />
Padurea Ronişoara.<br />
Ecosisteme carstice din peşterile Piatra<br />
3 ROSO04 Munţii Bihor-Vladeasa Ponorului, Peştera Mare, Platoul Padiş;<br />
Păduri de alun şi fag de la Valea Iadei.<br />
4 ROSO06 Câmpia Carei Padurea Urziceni<br />
5 ROSO09<br />
Someşul Mare, lunca şi<br />
terasele<br />
Poienile cu narcise pe de Sesul Văii<br />
Budacului şi de la Sesul Mogoşenilor<br />
Padurea Bavna;<br />
6 ROSO12 Depresiunea Baia Mare Arboretul de castani comestibili de la Baia<br />
Mare.<br />
7 ROSO17 Câmpia Turului superior<br />
Pajişti şi păduri de alun şi fag din lungul<br />
râului Tur
In ceea ce priveşte balanţa prelevări/reîncărcare nu se semnalează probleme deosebite,<br />
prelevările fiind inferioare ratei naturale de realimentare.<br />
4.3. PRELEVARI DE APA SI REINCARCAREA CORPURILOR DE APE SUBTERANE<br />
În spaţiul hidrografic Someş – <strong>Tisa</strong> există, la nivelul anului 2008, un număr de 88 de captări<br />
de ape <strong>subterane</strong> destinate consumului populaţiei , dintre care pentru 72 dintre ele sunt instituite<br />
zone de protecţie sanitară cu regim sever, stabilite conform HG 930/2005 ( fig. 4.3.1 şi fig. 4.3.2).<br />
Cele mai importante surse din care se prelevă debite mai mari de 10 m3/zi sunt în număr 88<br />
dintre care menţionăm, în mod deosebit, captările de la : Sighetul Marmaţiei (52 puţuri), Cluj-<br />
Napoca (85 puţuri), Micula (65 puţuri) şi Vetiş (32 puţuri), fiecare având un volum anual captat de<br />
peste 1500 mii m3/an.<br />
Fig. 4.3.1 Situaţia instituirii zonelor de protecţie sanitară pentru captările de apă subterană din spaţiul<br />
hidrografic Someş-<strong>Tisa</strong><br />
Până în prezent, doar pentru 2 captări de apă din subteran destinate consumului uman s-au<br />
realizat studii în vederea instituirii regimului de protecţie hidrogeologică, şi anume: alimentarea cu<br />
apă a municipiului Satu Mare (frontul de captare Mărtineşti-Micula) cu studiu realizat de firma<br />
ECOTECH S.R.L Satu Mare şi alimentarea cu apă a municipiului Sighetu Marmaţiei cu studiul<br />
hidrogeologic ISLG Bucureşti 1965-66-67.<br />
<strong>Cap</strong>tările care exploatează un volum de apă semnificativ (>= 1.500 mii m3/an) sunt în<br />
număr de 4 şi sunt prezentate în tabelul 4.3.<br />
Nr.<br />
crt.<br />
Tabelul 4.3 - Exploatări semnificative de ape <strong>subterane</strong> (>= 1.500 mii m3 /an)<br />
din spaţiul hidrografic Someş-<strong>Tisa</strong><br />
Codul corpului de<br />
apă subterană<br />
1 ROSO02<br />
Nume captare Localizare<br />
SC ACATERM<br />
SIGHET<br />
87<br />
Sighetu<br />
Marmaţiei<br />
2 ROSO09 FLOREŞTI Cluj-Napoca<br />
Nr. puţuri si<br />
drenuri<br />
Volum captat<br />
(mii m 3 /an)<br />
40 puturi 1720<br />
98 puturi<br />
+3drenuri<br />
2874<br />
3 ROSO13<br />
MARTINEŞTI -<br />
MICULA<br />
Micula<br />
48 puturi 8830<br />
4 ROSO13 DOBA - VETIŞ Vetiş 32 puturi 3179
Reîncărcarea acviferelor aferente corpurilor de ape <strong>subterane</strong> din spaţiul hidrografic<br />
Someş – <strong>Tisa</strong>, inclusiv cele de medie adâncime din cadrul conului aluvionar al Someşului, se<br />
realizează prin infiltrarea <strong>apelor</strong> de suprafaţă şi meteorice.<br />
88
Figura 4.3.2 <strong>Cap</strong>tari de ape <strong>subterane</strong> - spatiul hidrografic <strong>Somes</strong>-<strong>Tisa</strong><br />
89
4.4. EVALUAREA IMPACTULUI ANTROPIC ASUPRA RESURSELOR DE APA<br />
SUBTERANA SI RISCUL NEATINGERII OBIECTIVELOR DE MEDIU<br />
Impactul presiunilor antropice asupra corpurilor de apa subterana se evalueaza pe baza<br />
rezultatelor obtinute din monitorizarea cantitativa si calitativa (chimica) prezentata in sub-capitolul<br />
6.1.2. De asemenea, in sub-capitolul 6.2.2. se prezinta starea corpurilor de apa subterana.<br />
Riscul neatingerii obiectivelor de mediu are la bază criterii calitative şi cantitative. Pentru<br />
evaluarea riscului se analizează mai întâi suficienţa informaţiilor referitoare la numărul şi<br />
distribuţia forajelor de monitorizare.<br />
Pentru determinarea riscului din punct de vedere calitativ se au în vedere :<br />
corpul este considerat la risc dacă este poluat în cel puţin 20% din numărul total al<br />
punctelor de monitorizare, cu condiţia să fie respectat indicele minim de<br />
reprezentativitate;<br />
corpul nu este la risc calitativ dacă este total nepoluat, sau dacă, din numărul<br />
punctelor de monitorizare, numărul celor poluate este mai mic de 20%.<br />
Valorilor indicatorilor de calitate ai <strong>apelor</strong> şi a altor parametri de poluare au fost interpretaţi<br />
având ca reper valorile prag (determinate pentru NO3,NO2, NH4, PO4,cloruri, sulfaţi, plumb,<br />
cadmiu, mercur, arsen etc) determinate, după caz, pentru fiecare corp de apă subterană.<br />
În cazul corpurilor de ape <strong>subterane</strong> nepoluate s-au evaluat, în continuare, presiunile<br />
antropice, astfel:<br />
dacă nu există surse de poluare atunci corpul nu este la risc;<br />
dacă exista surse de poluare la suprafaţă s-a trecut la evaluarea gradului de protecţie<br />
globală, prin luarea în consideraţie a doi parametri esenţiali, litologia şi infiltraţia<br />
eficace (fig 4.4.1), astfel:<br />
o conform caracteristicilor litologice ale stratelor acoperitoare se consideră<br />
următoarele clase de protecţie:<br />
- favorabilă (F): strat acoperitor continuu, grosime mare (mai mare de<br />
10 m), predominant coeziv (argila, loess, marnă);<br />
- medie (M): strat acoperitor discontinuu, grosime variabilă,<br />
permeabilităţi variate (coezive pînă la nisipuri siltice, marne<br />
fracturate);<br />
- nefavorabilă (U): grosimi mici şi constitutie coezivă sau grosimi mari<br />
şi permeabilitate mare (nisipuri + pietrişuri, carst etc.).<br />
o conform infiltratiei eficace (realimentării) din zona de alimentare se<br />
consideră următoarele situaţii:<br />
- realimentare scazută, 200 mm/an.<br />
De notat că acviferele sub presiune sau arteziene prezintă condiţii favorabile, suplimentare<br />
de protectie.<br />
Fig. 4.4.1 Diagrama de evaluare a gradului de protectie globala a unui corp de apa subterana<br />
mm/an<br />
200 PM PU PVU<br />
100 PG PM PU<br />
PVG PG PM<br />
F M U<br />
Clasa de protectie a zonei acoperitoare<br />
90<br />
Realimentare
PVG = protecţie globală foarte buna; PG = protecţie globală buna; PM = protecţie globală medie;<br />
PU = protecţie globală nesatisfacatoare; PVU = protecţie globală puternic nesatisfacatoare.<br />
În funcţie de gradul de protecţie globală stabilit prin diagramă, corpurile de ape <strong>subterane</strong> se<br />
caracterizează astfel:<br />
pentru clasele PVG si PG, corpul nu este la risc;<br />
pentru clasa PM, corpul este posibil să nu fie la risc dar este necesar să fie<br />
monitorizat în viitor;<br />
pentru clasele PU si PVU, corpul este la risc.<br />
Pentru aprecierea corpurilor de ape <strong>subterane</strong> care sunt la risc cantitativ s-au avut în vedere<br />
evaluarea următoarelor criterii :<br />
starea cantitativă a <strong>apelor</strong> <strong>subterane</strong> - scăderea continuă a nivelurilor<br />
piezometrice, pe o durată de minim 10 ani, sub impactul unor exploatări;<br />
deteriorarea stării calitative a <strong>apelor</strong> <strong>subterane</strong> prin atragerea de poluanţi;<br />
starea ecosistemelor dependente de apele <strong>subterane</strong> ca urmarea a variaţiei<br />
nivelurilor.<br />
Ca urmare a analizei de risc efectuate pe baza criteriilor enumerate anterior rezultă două<br />
clase de corpuri de apă :<br />
corpuri de apă subterană care nu sunt la risc - ele respectă criteriile de risc ;<br />
corpuri de apă la risc - cele pentru care criteriile de risc nu sunt respectate.<br />
Din punct de vedere al riscului neatingerii starii cantitative bune, se specifica ca in<br />
Spatiul Hidrografic Someş-<strong>Tisa</strong>, toate corpurile sunt clasificate ca nefiind la risc.<br />
91