Karen Blixen – Din inima Africii - of carti
Karen Blixen – Din inima Africii - of carti
Karen Blixen – Din inima Africii - of carti
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
file:///G|/Carti/Literatura%20universala/<strong>Karen</strong>%20<strong>Blixen</strong>%20-%20<strong>Din</strong>%20<strong>inima</strong>%20<strong>Africii</strong>.txt<br />
de mult peºte aveam nevoie. Mergeam acolo cu maºina,<br />
mi-a explicat el tactica de urmat, întindeam un nãvod<br />
jur împrejurul lacului ºi aduceam peºtii înapoi în cutii de<br />
metal ºi în butoaie, în care aveau sã rãmînã vii numai<br />
dacã ne aminteam sã punem ºi alge în apã. Era atît de încîntat<br />
de soluþia sa încît, în timp ce mi-o expunea, îl apucase<br />
un tremur de emoþie-; cu mîinile lui mi-a confecþionat<br />
ºi unul din acele nãvoade fãrã egal, de care aveam sã ne<br />
servim la lucrarea noastrã. Pe mãsurã însã ce momentul<br />
expediþiei se apropia, aceasta începea sã devinã din ce în 'ce<br />
mai misterioasã. Trebuia întreprinsã, era el de pãrere, Ia<br />
miezul nopþii, într-o noapte cu lunã plinã. La început, a<br />
fost vorba sã luãm trei servitori, apoi el a redus numãru.<br />
lor la doi, iar apoi la unul ºi mã tot întreba dacã ºi acela<br />
era absolut demn de încredere. în final, mi-a declarat ca-<br />
174<br />
tcgor eã ar fi mai bine sã mergem numai ei ºi eu. Mi s-a<br />
pãrut o idee destul de proastã, fiindcã noi doi n-am fi putut<br />
cãra butoaiele grele pînã la maºinã, dar Knudsen a insistat<br />
câ era de departe soluþia cea mai bunã ºi cã nu trebuia<br />
vorbit cu nimeni despre ea.<br />
Cum aveam prieteni care lucrau în Departamentul de<br />
Vînãtoare, nu m-am putut abþine ºi l-am întrebat : ^Knudsen,<br />
peºtii pe care vrem noi sã-i prindem cui aparþin d?<br />
fapt ?" N-a scos nici un cuvînt. A scuipat doar, un adevãrat<br />
scuipat marinãresc, a întins piciorul cu pant<strong>of</strong>u-i scorojit,<br />
a frecat scuipatul, sã intre bine în pãmînt, s-a întors<br />
pe cãlcîie ºi a plecat încet. îºi trãsese capul între<br />
umeri în timp ce umbla, acuma brusc nu mai vedea nimic,<br />
ci pipãia cu bastonul înaintea sa, o datã în plus era<br />
un om învins, un fugar fãrã adãpost într-o lume josnicã<br />
ºi rece. Ca ºi cum ar fi rostit o vrajã prin gestul lui, am<br />
rãmas pe locul unde mã pãrãsise, victorioasã, în pielea<br />
ºi în papucii lui Madame Knudsen.<br />
Niciodatã proiectul piscicol n-a mai revenit în dialogurile<br />
mele cu el. Doar la cîtva timp dupã moartea lui, cu<br />
ajutorul Departamentului de Vînãtoare, am populat iazul<br />
cu peºti. Aici le-a priit ºi au adãugat existenþa lor tãcutã,<br />
rece ºi neliniºtitã la restul vieþii din lac ºi de pe malul<br />
lui. Dacã treceai pe-aproape în toiul zilei, îi puteai vedea<br />
chiar lîngã suprafaþã, ca cizelaþi în sticlã întunecatã, rnîºcîndu-se<br />
prin apa.bãtutã de soare. Un toto de-al meu pe<br />
file:///G|/Carti/Literatura%20universala/<strong>Karen</strong>%20<strong>Blixen</strong>%20-%20<strong>Din</strong>%20<strong>inima</strong>%20<strong>Africii</strong>.txt (155 <strong>of</strong> 339)28.01.2005 15:21:01