Karen Blixen – Din inima Africii - of carti
Karen Blixen – Din inima Africii - of carti
Karen Blixen – Din inima Africii - of carti
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
file:///G|/Carti/Literatura%20universala/<strong>Karen</strong>%20<strong>Blixen</strong>%20-%20<strong>Din</strong>%20<strong>inima</strong>%20<strong>Africii</strong>.txt<br />
florit, presupunînd despre Kaninu cã era în stare sã plîngã;<br />
ºi mai ciudat însã era cã nu plînsese pînã atunci. Mã<br />
minunam ce se-ntîmplase la fermã cît timp eu fusesem<br />
cu gîndurile departe. Cînd a plecat Kaninu, am trimis<br />
dupã Farah ºi l-am întrebat.<br />
<strong>Din</strong> cînd în cînd lui Farah îi era urît sã vorbeascã de<br />
treburile bãºtinaºilor, ca ºi cum ar fi fost sub demnitatea<br />
lui sã se ocupe de ele ºi sub a mea sã Ic ascult. Pînã<br />
la urmã a acceptat sã-mi spunã, dar tot timpul privind, pe<br />
lingã mine, afarã pe fereastrã, la stele. La rãdãcina' fe<br />
126<br />
ricirii lui Kaninu se afla bãtrîna mamã a lui Wainaina,<br />
care era vrãjitoare ºi care legase o vrajã asupra lui.<br />
,Bine, Farah", i-am spus, „dar Kaninu sînt sigurã cã-i<br />
prea bãtrîn ºi prea înþelept ca sã mai creadã-n vrãji."<br />
„Nu", rãspunse Farah încet. „Nu, Memsahib. Fiindcã<br />
aceastã femeie Kikuyu e-n stare de asemenea lucruri cu<br />
adevãrat, sînt sigur."<br />
Bãtrîna îi spusese lui Kaninu cã vacile lui vor ajunge<br />
în asemenea hal încît ar fi fost mai bine pentru ele ca stãpînul<br />
lor sã le fi dat de la început lui Wainaina. Acum le<br />
lovea pe rînd orbirea. Iar sufletul lui Kaninu era strivit<br />
încet, întocmai ca oasele ºi ca þesuturile acelor oameni din<br />
vechime supuºi la tortura de a li se pune în spinare poveri<br />
mereu mai grele ºi mai grele.<br />
Farah vorbea de vrãjitoria neamului de Kikuyu pe un<br />
ton sec, preocupat, ca despre febra aftoasã izbucnitã la<br />
fermã, pe care noi, oamenii, n-o puteam lua, dar care ne<br />
putea prãpãdi toate vitele.<br />
Am stat pînã tîrziu în acea searã, gîndindu-mã la magia<br />
neagrã de pe domeniul fermei. La început îmi pãrea<br />
o fantasmã urîtã, ieºitã parcã din mormînt ºi venitã sã îºi<br />
turteascã nasul de geamurile mele. Am auzit hienele tînguindu-se<br />
în depãrtare, pe malul rîului ºi mi-am adus<br />
aminte cã ºi Kikuyu au vîrcolacii lor, femei bãtrîne care pe<br />
întuneric îºi iau înfãþiºarea unor hiene. Poate chiar mama<br />
lui Wainaina se plimbã încet pe malul lacului acum, urlînd<br />
ºi dezvelindu-ºi colþii prin aerul noptatic. ªi pînã la urmã<br />
m-am obiºnuit cu existenþa vrãjitoriei, ba chiar mi se pãrea<br />
un lucru rezonabil, cum multe lucruri par, dupã cãderea<br />
nopþii, aici, în Africa.<br />
„Bãtrîna asta e meschinã", mi-am zis în sinea mea în<br />
file:///G|/Carti/Literatura%20universala/<strong>Karen</strong>%20<strong>Blixen</strong>%20-%20<strong>Din</strong>%20<strong>inima</strong>%20<strong>Africii</strong>.txt (112 <strong>of</strong> 339)28.01.2005 15:21:00