Manifestul Imparatiei lui Dumnezeu, Iosif Ton
Manifestul Imparatiei lui Dumnezeu, Iosif Ton
Manifestul Imparatiei lui Dumnezeu, Iosif Ton
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
„L-a urcat pe un munte înalt şi i-a arătat într-o clipă toate<br />
regatele pământu<strong>lui</strong> şi i-a zis: „Ţie Îţi voi da toată autoritatea şi<br />
gloria acestor regate; căci mie îmi este dată şi o dau oricui<br />
vreau. Dacă, dar, Te vei închina înaintea mea, toată va fi a ta”<br />
(Luca 4:5-7). Isus nu îi contestă acest drept. Dimpotrivă, mai<br />
târziu vorbindu-le ucenicilor Săi, Isus se referă la satan ca la<br />
„stăpânitorul lumii acesteia” (Ioan 12:31; 14:36; 16:11).<br />
Să reţinem un text definitoriu şi fundamental: „Fiul <strong>lui</strong><br />
<strong>Dumnezeu</strong> S-a arătat ca să nimicească lucrările diavolu<strong>lui</strong>”<br />
(1 Ioan 3:8). La data la care Şi-a început misiunea, Isus îl<br />
considera pe diavolul drept „stăpânitorul lumii acesteia”<br />
(Ioan 12:31), considera ca pe această planetă era „împărăţia<br />
<strong>lui</strong>,” a diavolu<strong>lui</strong> (Matei 12:26) şi îl considera pe diavolul ca pe<br />
un om tare, care îşi păzeşte cu străşnicie bunurile din casă, iar<br />
pe Sine se prezintă ca pe Unul şi mai tare, care vine să-i ia<br />
stăpânu<strong>lui</strong> casei bunurile (Matei 12:29). Cu alte cuvinte, pe<br />
această planetă care este împărăţia <strong>lui</strong> satan, Isus aduce o altă<br />
Împărăţie, care este Împărăţia <strong>lui</strong> <strong>Dumnezeu</strong>. Isus produce<br />
o invazie a împărăţiei <strong>lui</strong> satan, forţând în această împărăţie<br />
a rău<strong>lui</strong> Împărăţia <strong>lui</strong> <strong>Dumnezeu</strong>. După ce această Împărăţie<br />
capătă aici un cap de pod, ea începe să se extindă şi pe măsură<br />
ce se extinde, împărăţia diavolu<strong>lui</strong> trebuie să se restrângă.<br />
Isus voia să-i convingă pe oameni să treacă din<br />
împărăţia <strong>lui</strong> satan în Împărăţia <strong>lui</strong> <strong>Dumnezeu</strong> (vezi Faptele<br />
Apostolilor 26:17-18), dar El ştia că există două piedici enorm<br />
de mari în calea acestei treceri: (1) prin ascultarea oamenilor de<br />
satan, acesta a căpătat dreptul juridic asupra oamenilor şi acum<br />
nu-i mai lasă să plece; şi (2) prin neascultarea de <strong>Dumnezeu</strong>,<br />
oamenii au încălcat justiţia <strong>lui</strong> <strong>Dumnezeu</strong>, care a decretat că<br />
„plata păcatu<strong>lui</strong> este moartea” (Romani 6:23). Cu alte cuvinte,<br />
satan nu-i lasă să plece, şi <strong>Dumnezeu</strong> nu vrea (şi nici nu poate!)<br />
să-i primească. Isus a rezolvat aceste probleme uriaşe murind<br />
în locul tuturor oamenilor pe cruce, prin care a anulat dreptul<br />
diavolu<strong>lui</strong> de a ne fi stăpân şi ne-a împăcat cu justiţia <strong>lui</strong><br />
11