Editura Cartea Ortodoxă - parohia "sf.prooroc ilie tesviteanul şi sf ...
Editura Cartea Ortodoxă - parohia "sf.prooroc ilie tesviteanul şi sf ...
Editura Cartea Ortodoxă - parohia "sf.prooroc ilie tesviteanul şi sf ...
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
ÎN ROBIE<br />
La dispoziŃia ierarhului a fost pusă o corabie de luptă care să-l ducă la Tenedos unde să aştepte alte<br />
porunci din partea Paleologului. Sfântul bărbat a trebuit să aştepte până după cutremurul de pământ din 2<br />
Martie, 1354. Apoi Sfântul a pornit din nou în călătorie, dar vântul neprielnic l-a silit să debarce lângă<br />
Kallipolis (Gallipoli), un port aflat la intrarea în Marea Marmara. Turcii însă puseseră mâna pe cetatea<br />
Tzimpi de lângă Kallipolis încă din 1352. Bizantinii, din pricina cumplitului cutremur, fuseseră alungaŃi<br />
din Ńinut, iar acum, spre uimirea Arhiepiscopului, Kallipolis era ocupat de către Soliman, fiul lui Orhan.<br />
Îndată după sosire Arhiepiscopul a fost prins.<br />
Însă Dumnezeu a binevoit ca slujitorul său să petreacă printre Ismailiteni (adică Turcii Otomani) ca<br />
să le poată descoperi acestora Dreapta-slăvire. Dar mai era <strong>şi</strong> o altă pricină. Dumnezeu a dorit ca să îl dea<br />
creştinilor ortodoc<strong>şi</strong> aflaŃi în robie pe Grigorie, izvorul tămăduirii celor credincio<strong>şi</strong>, ca el să<br />
propovăduiască CredinŃa <strong>şi</strong> să-i sprijinească cu învăŃăturile sale. La 10 Martie, 1354, Turcii l-au luat prins<br />
pe Arhiepiscop, împreună cu toŃi însoŃitorii lui. Între aceştia se aflau doi ieromonahi, Iosif <strong>şi</strong> Gherasim, de<br />
asemenea hartofilaxul <strong>şi</strong> un anume Kostas Kalamaris. 311<br />
De<strong>şi</strong> Sf. Grigorie recunoştea că Turcii erau cei mai barbari dintre barbari, el socotea robia sa ca<br />
proniatoare, căci dorea să descopere Evanghelia celor ce l-au robit. De<strong>şi</strong> Arhiepiscopul nu dorea ca Turcii<br />
să ia în stăpânire pământurile ortodoxe, el nu socotea biruinŃa musulmanilor ca un <strong>sf</strong>âr<strong>şi</strong>t al Ortodoxiei. El<br />
spunea: „Acest popor necinstitor se laudă cu biruinŃa lor asupra Romeilor (adică Bizantinilor), punând-o<br />
pe seama dragostei lor de Dumnezeu. Aceasta fiindcă ei nu ştiu că lumea aceasta sălăşluieşte în păcat <strong>şi</strong><br />
că oamenii răi stăpânesc cea mai mare parte din ea (...), <strong>şi</strong> de aceea, până în vremea lui Constantin,<br />
idolatrii au avut aproape întotdeauna stăpânire asupra lumii”. 312<br />
Grigorie, mândria Thessalonicului, nu ar fi voit cu nici un chip să jertfească Ortodoxia ori să facă<br />
cel mai mic pogorământ spre a salva ÎmpărăŃia. Totu<strong>şi</strong> la început Turcii arătau de obicei o anumită<br />
îngăduinŃă faŃă de supu<strong>şi</strong>i lor creştini ortodoc<strong>şi</strong> – spre deosebire de prigoana la care erau supu<strong>şi</strong> ortodoc<strong>şi</strong>i<br />
de către Latini în Cipru, cum arată Sf. Savva de la Vatopedi. 313<br />
LUCRAREA DE PROPOVĂDUIRE<br />
A SFÂNTULUI<br />
Sfântul avea să rămână prins vreme de un an întreg. Arhiepiscopul a trecut din mână în mână <strong>şi</strong> din<br />
oraş în oraş. Astfel s’a împlinit voia lui Dumnezeu ca Grigorie, asemeni uni apostol, să meargă <strong>şi</strong> să<br />
propovăduiască Evanghelia, întărindu-i pe ortodoc<strong>şi</strong>. El îi întărea pe cei aflaŃi în prăpastia îndoielii <strong>şi</strong><br />
desluşea tainele înŃelepciunii lui Dumnezeu (cf. 1 Cor. 2, 7) în ce priveşte mântuirea, care le erau greu de<br />
înŃeles. Sfântul a întâlnit <strong>şi</strong> mulŃi musulmani, ca <strong>şi</strong> apostaŃi, apărând CredinŃa în faŃa acestora. Înaintea<br />
ereticilor el vestea în chip ortodox întruparea lui Hristos <strong>şi</strong> Crucea lui Hristos, vorbind <strong>şi</strong> despre <strong>sf</strong>intele<br />
icoane <strong>şi</strong> închinarea lor. Astfel aducea Evanghelia lui Hristos necredincio<strong>şi</strong>lor <strong>şi</strong> mângâia pe ortodoc<strong>şi</strong>i<br />
robiŃi. El i-a înduplecat pe ortodoc<strong>şi</strong> să poarte crucea suferinŃei fără cârtire, nădăjduind să dobândească<br />
cereştile cununi <strong>şi</strong> răsplătiri.<br />
Robia <strong>sf</strong>ântului i-a dat apă la moară potrivnicului său, Nichifor Grigora, care a mers până la a zice<br />
că batjocurile la care era supus acum ierarhul erau o pedeapsă dumnezeiască pentru că-l ajutase pe<br />
Cantacuzino, cel ce se folosise de oşti turceşti.<br />
Însă Grigorie păstra pururea un duh de bunăvoinŃă. Sub o pază destul de slabă el umbla din oraş în<br />
oraş cu însoŃitorii săi. Din fericire păzitorii lor le îngăduiau să locuiască la creştinii din oraşele pe unde<br />
treceau. Dar desele călători le-au adus necazuri <strong>şi</strong> lipsuri. După trei luni drumul i-a dus prin Lampsac <strong>şi</strong><br />
apoi în cetatea Peges, unde li s’a îngăduit să stea împreună cu creştinii din acea Biserică.<br />
311<br />
John Meyendorff, A Study of Gregory Palamas, op. cit., p. 103.<br />
312<br />
Ibid., p. 104.<br />
313<br />
Patriarhul Filothei Kokkinos, ViaŃa lui Savva, pp. 220-243, 264, 285-286.<br />
95