Editura Cartea Ortodoxă - parohia "sf.prooroc ilie tesviteanul şi sf ...
Editura Cartea Ortodoxă - parohia "sf.prooroc ilie tesviteanul şi sf ...
Editura Cartea Ortodoxă - parohia "sf.prooroc ilie tesviteanul şi sf ...
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
BOGOMILII<br />
La jumătatea drumului între Constantinopol <strong>şi</strong> Thessalonic, la graniŃa Traciei cu Macedonia, fraŃii<br />
Palama au iernat câteva luni pe Muntele Papikion, vestit încă din veacul al unsprezecelea pentru multele<br />
sale aşezăminte monahiceşti.<br />
Pe un munte învecinat trăiau bogomilii care, de câteva generaŃii, boleau de erezia marchionită <strong>şi</strong> cea<br />
massaliană. Bogomilii nu recunoşteau nici o stăpânire lumească sau vreun aşezământ al statului, fiind o<br />
ameninŃare pentru Biserică. Cu aspra lor asceză atrăseseră mulŃi oameni din Răsărit. Massalienii î<strong>şi</strong> aveau<br />
obâr<strong>şi</strong>a în Asia Mică <strong>şi</strong> în alte părŃi ale Răsăritului Creştin, de unde fiind alungaŃi, se aşezaseră în Thracia<br />
<strong>şi</strong> Bulgaria. Căpetenia lor fusese un preot, Papa Bogomil, de la care, în Balcani, mişcarea <strong>şi</strong>-a luat numele<br />
de bogomilism.<br />
Ei învăŃau că Ńelul rugăciunii, postului <strong>şi</strong> cugetării era slobozirea de trup, iar nu preschimbarea lui<br />
împreună cu sufletul prin har. De regulă se înfrânau de la carne <strong>şi</strong> de la vin. Lepădau Vechiul Legământ,<br />
afară de Psaltire. Primeau Noul Legământ, dar lepădau tămăduirile minunate săvâr<strong>şi</strong>te de Hristos, căci<br />
acestea erau legate de trup. Ei le înŃelegeau ca pe nişte pilde ale vindecării de păcat. Nu îngăduiau altă<br />
rugăciune decât Rugăciunea Domnească, pe care o rosteau de patru ori în timpul zilei <strong>şi</strong> de patru ori în<br />
timpul nopŃii. Nu îngăduiau căsătoria pentru cei „desăvâr<strong>şi</strong>Ńi”, adică propovăduitorii lor, dar o îngăduiau<br />
pentru oamenii de rând. SusŃinând că toate ramurile Bisericii Creştine erau în rătăcire, ei lepădau nu<br />
numai ierarhia <strong>şi</strong> stăpânirea bisericească, ci <strong>şi</strong> Sfântul Botez, Sfânta Împărtăşanie, cinstirea altarelor,<br />
icoanelor, crucilor <strong>şi</strong> <strong>sf</strong>intelor moaşte. Nu recunoşteau minunile <strong>şi</strong> nici canoanele bisericeşti.<br />
Potrivit teoriei lor maniheiste, Dumnezeu a zidit doar lumea duhurilor, iar diavolul a făcut materia,<br />
trupurile materialnice <strong>şi</strong> lumea materialnică. Pentru aceea toate cele materialnice sânt rele <strong>şi</strong> trebuie<br />
lepădate. Massalienii sau evhiŃii (lit. „cei ce se roagă”) învăŃau că de la naştere se află în inima fiecărui<br />
om un diavol lăuntric care nu iese la Sfântul Botez, ci numai prin rugăciune neîncetată. Ei mai susŃineau<br />
că esenŃa dumnezeiască se poate vedea cu ochii trupeşti.<br />
Odată, vreo doi sau trei bogomili s’au încumetat să vină la mănăstirea unde stătea Sf. Grigorie, ca să<br />
se cunoască <strong>şi</strong> să poarte discuŃii theologice. Curând bogomilii <strong>şi</strong>-au dat seama că ceea ce propovăduiau ei<br />
nu era bine primit, astfel că au plecat în grabă. După ce a auzit multe dintre bla<strong>sf</strong>emiile rostite de<br />
bogomili, Grigorie, plin de Duh <strong>şi</strong> de <strong>sf</strong>ântă râvnă, nu a şovăit să-l ia pe fratele său Theodosie <strong>şi</strong> să<br />
străbată drumul până la tabăra bogomililor. Ajungând la locul unde stăteau ereticii, a intrat în vorbă cu<br />
dascălii lor, vorbind despre rugăciune <strong>şi</strong> despre adevărul Ortodoxiei. Grigorie, luminat de Duhul Sfânt, lea<br />
retezat deşarta <strong>şi</strong> întortocheata lor cugetare ca pe o pânză de păianjen. În ce priveşte Rugăciunea<br />
Domnească, Grigorie a spus că atunci când ucenicul a cerut, „Doamne, învaŃă pre noi a ne ruga” (Lc. 11,<br />
1), Hristos nu a zis că acestea sânt singurele cuvinte ce trebuie rostite în rugăciune, ci că aşa trebuie să se<br />
roage (Mt. 6, 9). Rugăciunea Domnească avea să fie ucenicilor pildă <strong>şi</strong> dreptar. Apoi <strong>sf</strong>ântul bărbat<br />
începu să le dezvăluie misiunea de suflet mântuitoare a lui Hristos <strong>şi</strong> înfrângerea vrăjma<strong>şi</strong>lor noştri prin<br />
Cruce. Folosind pilde din Vechiul Legământ <strong>şi</strong> din Proroci, el le-a înfăŃişat dumnezeiasca taină a iertării <strong>şi</strong><br />
toate lucrurile ce preînchipuiau Crucea. UluiŃi, ereticii <strong>şi</strong>-au închis gurile <strong>şi</strong> <strong>şi</strong>-au oprit limbile. Sfântul<br />
Grigorie a dobândit cu adevărat o mare biruinŃă. 13<br />
Cu toate acestea unii bogomili s’au simŃit foarte jigniŃi. Furio<strong>şi</strong>, ei căutau să-i facă rău lui Grigorie.<br />
Şi ce au uneltit? Ei au făcut în aşa fel încât să-i poftească la masă pe Grigorie <strong>şi</strong> pe fratele său <strong>şi</strong> să<br />
mănânce bucate în care amestecaseră otravă. Însă această cumplită faptă nu a trecut nezărită de Grigorie<br />
care era luminat de Duhul Sfânt. Deci Grigorie i-a înştiinŃat pe cei de faŃă, <strong>şi</strong> unul dintre ei, vrând să<br />
încerce, a aruncat prin uşă o bucăŃică de pâine câinilor. Un câine, prinzând pâinea <strong>şi</strong> mâncând-o, a murit<br />
îndată. ToŃi s’au înspăimântat atunci când s’a vădit că mâncarea era presărată cu otravă <strong>şi</strong> cu moarte. Însă<br />
aceasta n’a făcut decât să sporească <strong>sf</strong>inŃenia lui Grigorie în ochii ereticilor. 14<br />
Ca urmare, Grigorie <strong>şi</strong> fratele lui au izbutit să-l convertească pe căpetenia lor. Acest bărbat <strong>şi</strong>-a venit<br />
în simŃiri, dimpreună cu alŃi bogomili. Recunoscându-<strong>şi</strong> rătăcirea, ei au plecat la Constantinopol unde s’au<br />
unit cu adevărata Biserică.<br />
13 Patriarhul Filothei Kokkinos, ViaŃa lui Grigorie Palama, op. cit., pp. 67-75.<br />
14 Ibid., pp. 77-79.<br />
9