Editura Cartea Ortodoxă - parohia "sf.prooroc ilie tesviteanul şi sf ...
Editura Cartea Ortodoxă - parohia "sf.prooroc ilie tesviteanul şi sf ...
Editura Cartea Ortodoxă - parohia "sf.prooroc ilie tesviteanul şi sf ...
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
ALEGERI<br />
Apoi Împăratul Ioan Cantacuzino trebuia să îndeplinească greaua sarcină de a găsi un urmaş lui<br />
Kaleka. La 7 Mai, 1347, a fost numit fostul episcop-ales pentru Monemvasia, Isidor Vouhera. El a fost<br />
<strong>sf</strong>inŃit de către Arhiepiscopul Athanasie al Kizicului. Însă Cantacuzino scrie că cel mai popular candidat<br />
ar fi fost Grigorie Palama. Împăratul l-ar fi dorit de asemenea pe nevoitorul athonit Savva de la Vatopedi<br />
pe Scaunul Patriarhal. Savva a refuzat, <strong>şi</strong> astfel numele lui Isidor a trecut înainte.<br />
Trebuie spus însă că numirea lui Isidor nu a fost văzută cu ochi buni de vreo douăzeci de episcopi.<br />
Îndată după <strong>sf</strong>inŃirea sa, Isidor a hirotonit treizeci <strong>şi</strong> doi de noi episcopi. Între aceştia se afla <strong>şi</strong> iubitul<br />
nostru Grigorie Palama, ucenicul celui dintâi Păstor, Hristos, fiind hirotonit Arhiepiscop al<br />
Thessalonicului. Este foarte probabil ca tocmai cu acest prilej să fi fost adăugate formulele theologiei<br />
palamite în Mărturisirea de CredinŃă cerută episcopilor la <strong>sf</strong>inŃire. 269 Sfântul a alcătuit <strong>şi</strong> Rugăciunea în<br />
prezenŃa Împăratului, o om<strong>ilie</strong> în care în<strong>şi</strong>ruie răspunderile dregătoriei împărăteşti ca <strong>şi</strong> ale celei<br />
episcopale pentru bunăstarea <strong>şi</strong> pacea ÎmpărăŃiei. 270<br />
În Mai, 1347, zece dintre episcopii răzvrătiŃi au Ńinut o întrunire. În Iulie 1347 ei au publicat un Tom<br />
de excomunicare a lui Isidor <strong>şi</strong> Palama. Împotrivirea lor era stârnită de ajungerea isihaştilor la conducerea<br />
Bisericii, ca <strong>şi</strong> de austeritatea <strong>şi</strong> antiformalismul lor. În August, după strădanii zadarnice de a-i aduce sub<br />
ascultare, Patriarhul Isidor <strong>şi</strong> Sinodul lui au purces să-i depună printr’un nou Tom sinodal contrasemnat<br />
de Patriarhul Ierusalimului. O vreme depunerea a fost doar provizorie, în nădejdea că aceştia se vor<br />
întoarce <strong>şi</strong> se vor îndupleca.<br />
Chiar <strong>şi</strong> cu noul Patriarh, Kaleka tot nu recunoştea sentinŃa dată împotriva lui, publicând o Apologie.<br />
Apoi Kaleka a fost surghiunit la Didimotih. Când s’a îmbolnăvit a fost adus înapoi în capitală unde a<br />
murit la 29 Decembrie, 1347, respingând cu încăpăŃânare până la <strong>sf</strong>âr<strong>şi</strong>t amnistia politică oferită de<br />
Cantacuzino.<br />
Între timp Akindin a fugit din Constantinopol. El s’a adresat ucenicilor săi printr’un emoŃionant<br />
testament, murind în surghiun peste câteva săptămâni, înainte de luna Mai, 1348. 271 Spre <strong>sf</strong>âr<strong>şi</strong>t fusese<br />
părăsit de aproape toŃi prietenii.<br />
ZELOłII<br />
În Thessalonic se afla un grup numit „ZeloŃii” care, împreună cu câŃiva akindinişti refuzau cu<br />
îndărătnicie să recunoască suirea pe tron a lui Ioan al VI-lea Cantacuzino. ZeloŃii încă stăpâneau<br />
Thessalonicul <strong>şi</strong> nu voiau să recunoască biruinŃa lui Cantacuzino, respingând orice porunci venite de la<br />
Constantinopol.<br />
După alegerea sa ca arhiepiscop, <strong>sf</strong>ântul era împiedicat de zeloŃi să î<strong>şi</strong> ocupe scaunul, pentru că îl<br />
socoteau un adept al lui Cantacuzino. Este adevărat totu<strong>şi</strong> că Palama îl socotea pe Cantacuzino drept<br />
singurul om în stare să păstreze unitatea ÎmpărăŃiei. Cu toate acestea credincio<strong>şi</strong>a sa faŃă de împărat nu-l<br />
orbea pe Grigorie, spre a nu mustra nedreptăŃile din societatea bizantină. Una din principalele pricini de<br />
ceartă între zeloŃii politici <strong>şi</strong> cei bisericeşti era tocmai rolul Împăratului în theocraŃia medievală.<br />
Dacă ar fi să amintim câte ceva din trecutul acestor zeloŃi, putem spune că ei au stârnit o răscoală în<br />
vara lui 1342 în Thessalonic. În rândurile lor se aflau oameni din clasele cele mai sărace, nemulŃumite de<br />
marea nobilime pe care se sprijinise Andronic al III-lea <strong>şi</strong> Cantacuzino pentru a alcătui o ocârmuire<br />
puternic centralizată. ZeloŃii se opuneau centralizării <strong>şi</strong> apărau interesele propriei cetăŃi, Thessalonicul.<br />
Cât a trăit Apokavkos, el s’a sprijinit de câteva ori pe clasele de jos <strong>şi</strong> de mijloc, mai ales pe aceşti zeloŃi.<br />
Filothei, biograful <strong>sf</strong>ântului Grigorie, scrie că Patriarhul Isidor a făcut tot ce a putut spre a îmbunătăŃi<br />
starea celor săraci <strong>şi</strong> a mijlocit pentru ei pe lângă împărat. 272<br />
269<br />
Isidor, Testament, Miklosich, Acta I, 291; Tomul din 1351, PG 151, 721C-722B.<br />
270<br />
Oikonomos, Omilii, Athena, 1861, pp. 313-316; vezi <strong>şi</strong> PG 151.<br />
271<br />
Filothei, Împotriva lui Grigora, VII, PG 151, 924C.<br />
272<br />
Patriarhul Filothei, ViaŃa lui Isidor, pp. 124-130.<br />
78