Editura Cartea Ortodoxă - parohia "sf.prooroc ilie tesviteanul şi sf ...
Editura Cartea Ortodoxă - parohia "sf.prooroc ilie tesviteanul şi sf ...
Editura Cartea Ortodoxă - parohia "sf.prooroc ilie tesviteanul şi sf ...
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
aducă pe Kaleka la judecată. El era învinuit de simonie, sacrilegiu, erezie <strong>şi</strong> de a fi hirotonit întru preoŃie<br />
eretici osândiŃi. 266<br />
DEPUNEREA LUI KALEKA<br />
Apoi Împărăteasa a convocat un Sinod, în luna Ianuarie, 1347, cu scopul de a-l depune pe Kaleka,<br />
dorind totodată să-<strong>şi</strong> întărească poziŃia faŃă de Cantacuzino. Apoi Kaleka a primit porunca să nu-<strong>şi</strong> mai<br />
părăsească apartamentul din palat. De faŃă se aflau adunaŃi doar episcopi potrivnici lui Cantacuzino, căci<br />
toŃi sprijinitorii lui Palama erau încă arestaŃi. Cu toate acestea, toŃi episcopii adunaŃi au trebuit să<br />
iscălească osândirea lui Varlaam înainte de întrunire. În lipsa lui Kaleka, adunarea a avut loc la 2<br />
Februarie, 1347, sub conducerea Împărătesei <strong>şi</strong> a fiului ei, Ioan al V-lea, atunci în vârstă de cincisprezece<br />
ani. Se mai aflau de faŃă Protosul Muntelui Athos, monahi <strong>şi</strong> dregători. S’a citit Tomul din 1341, iar<br />
dosarul antipalamist al lui Kaleka, dat de către el mai nainte Împărătesei, a fost adus ca dovadă. Tomul a<br />
fost întărit din nou <strong>şi</strong> Kaleka a fost depus.<br />
PALAMA, FĂCĂTOR DE PACE<br />
Îndată după sinod, pe când în palatul Vlaherne se Ńinea un ospăŃ spre a sărbători biruinŃa dogmei, a<br />
ajuns în capitală zvonul că se apropia Ioan Cantacuzino, în fruntea oştirilor sale. Nu se ştie de ce,<br />
Împărăteasa Anna a crezut că zvonurile erau un <strong>şi</strong>retlic născocit de proaspăt-depusul Kaleka, spre a scăpa<br />
de pedeapsă. Ea a poruncit să nu se ia în seamă veştile. De fapt Cantacuzino era la o zi de marş de<br />
Constantinopol. El avea dincolo de ziduri osta<strong>şi</strong> pregătiŃi să deschidă Poarta de Aur la semnul său. A doua<br />
zi, când Cantacuzino s’a arătat în afara CetăŃii, monahii au năvălit pe străzi să-l întâmpine.<br />
În vremea aceasta Împărăteasa se baricadase în palat câtă vreme aveau loc anevoioasele negocieri.<br />
Ea se temea ca nu cumva Cantacuzino să jefuiască Cetatea <strong>şi</strong> nu a voit să primească propunerile lui de<br />
pace până ce nu a mijlocit fiul ei, Ioan al V-lea. Apoi ea s’a învoit să trimită o solie la potrivnicul său, iar<br />
ambasadorul ei nu era altul decât iubitul nostru Grigorie! Sfântul era însoŃit de către socrul lui<br />
Cantacuzino, Andronic Asan. Atât Grigorie cât <strong>şi</strong> Andronic tocmai ie<strong>şi</strong>seră din închisoare în acest scop.<br />
Astfel dorinŃa din anul 1341 a lui Grigorie de a fi un făcător de pace s’a împlinit în 1347. Reaşezarea păcii<br />
între cele două tabere era o sarcină nespus de grea.<br />
VREMURILE DE PACE SE REÎNTORC<br />
Ioan Cantacuzino era interesat ca să se aşeze din nou pacea în acele vremi de spaimă, răzmeriŃe,<br />
pândă <strong>şi</strong> uneltire. El a vestit că va domni împreună cu tânărul împărat Ioan al V-lea, încoronarea având<br />
loc la 13 Mai, 1347. Opt zile mai târziu Ioan Cantacuzino vestea căsătoria fiicei sale Elena, în vârstă de<br />
treisprezece ani, cu Ioan al V-lea. Astfel s’a revenit la starea obişnuită, cum fusese în toamna lui 1341, în<br />
ciuda faptului că pe scaunul împărătesc se aflau doi împăraŃi, Ioan <strong>şi</strong> Ioan, <strong>şi</strong> trei împărătese, Anna, Irina<br />
(soŃia lui Cantacuzino) <strong>şi</strong> Elena!<br />
Judecând după faptele <strong>sf</strong>ântului, vedem că acesta a rămas credincios împărătesei Anna<br />
Paleologhina. Duşmanii lui n’au putut dovedi niciodată că avusese legături tăinuite cu<br />
răzvrătiŃii. De<strong>şi</strong> curtea Annei îl socotea un prizonier politic, ea nu a fost niciodată antipalamită în ce<br />
priveşte dogmele. Într’o scrisoare către Împărăteasa-Mamă Anna, Sf. Grigorie scrie că până la urmă ea <strong>şi</strong>a<br />
dat seama că el era o victimă a politicii <strong>şi</strong> că învinuirea de ditheism nu era adevărată. De fapt ditheismul<br />
era mai curând al potrivnicilor lui, decât o învăŃătură pe care el să o fi îmbrăŃişat.<br />
În acela<strong>şi</strong> an Sf. Grigorie a scris Cuvânt lămuritor al învăŃăturii lui Varlaam <strong>şi</strong> Akindin, arătând cum<br />
Akindin îi trecuse sub tăcere textele spre a-<strong>şi</strong> îndeplini Ńelul. El a mai scris un Răspuns privitor la cele<br />
spuse de Chiril (al Alexandriei). Akindiniştii susŃineau că nu este deosebire între esenŃa <strong>şi</strong> energiile lui<br />
266 PG 151, 767-70.<br />
76