Editura Cartea Ortodoxă - parohia "sf.prooroc ilie tesviteanul şi sf ...
Editura Cartea Ortodoxă - parohia "sf.prooroc ilie tesviteanul şi sf ...
Editura Cartea Ortodoxă - parohia "sf.prooroc ilie tesviteanul şi sf ...
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
TULBURĂRI POLITICE<br />
Sfântul Grigorie avea părerea sa despre lovitura de stat. El socotea că certurile lăuntrice erau cea<br />
dintâi pricină a decăderii BizanŃului. Cu toate acestea <strong>sf</strong>ântul nu voia să treacă de partea vreuneia dintre<br />
tabere de<strong>şi</strong>, personal, socotea că Marele Logofăt era singurul om în stare să continue lucrarea de refacere<br />
a împărăŃiei pe care Andronic o începuse împreună cu el. Pe de altă parte, avea mai multă încredere în<br />
ortodoxia lui Cantacuzino, decât în cea a Patriarhului, care î<strong>şi</strong> schimba tactica după interes. De<strong>şi</strong> Grigorie<br />
nu voia să se amestece în politică, totu<strong>şi</strong> nu voia nici să treacă cu vederea nedreptatea <strong>şi</strong> călcarea<br />
jurământului de către Patriarh, fiind pe faŃă împotriva lui <strong>şi</strong> luând apărarea nedreptei silnicii făcute lui<br />
Cantacuzino. Totu<strong>şi</strong> în scrierile sale dă întotdeauna cinstire Împărătesei Anna de Savoia <strong>şi</strong> Marelui Duce<br />
Alexie Apokavkos, care era duşmanul înverşunat al lui Cantacuzino.<br />
Între timp Cantacuzino a îmbrăcat porfira, fiind încoronat Împărat la Didimotih. Dar când Kaleka l-a<br />
încoronat pe micul Ioan al V-lea, fiul lui Andronic, la 19 Noiembrie 1341, Cantacuzino l-a recunoscut pe<br />
acesta ca întâiul Împărat.<br />
Ioan Cantacuzino avea sprijinul locuitorilor de la Ńară care urmau nobilimea locală. Fiind un învăŃat,<br />
se bucura de simpatia obştii învăŃaŃilor; însă orăşenii din cetăŃile împărăŃiei nu-l plăceau, fiindcă se trăgea<br />
din nobilime. În cetatea de scaun, aşa cum era de aşteptat, stăpânea un simŃământ de credincio<strong>şi</strong>e faŃă de<br />
dinastia legiuită. 159<br />
Pe atunci veniturile statului bizantin erau doar o părticică din încasările modeste din vremea lui<br />
Andronic al II-lea. Pentru orice cheltuieli mai mari ocârmuirea trebuia să ceară sprijinul celor mai bogaŃi<br />
sau să depindă de împrumuturi <strong>şi</strong> donaŃii din străinătate. La începutul războiului civil Împărăteasa Anna<br />
amanetase bijuteriile coroanei la VeneŃia pentru un împrumut de treizeci de mii de ducaŃi. Datoria nu a<br />
mai fost niciodată achitată. 160<br />
„Dialog între un ortodox <strong>şi</strong> un varlaamit”<br />
„DIALOGURILE”<br />
De la plecarea lui Varlaam <strong>sf</strong>ântul a continuat să scrie împotriva lui Akindin. În 1342, ca răspuns la<br />
obiecŃia filosofică potrivit căreia ar introduce o a doua dumnezeire inferioară alături de unica<br />
Dumnezeire, Palama a scris un Dialog între un ortodox <strong>şi</strong> un varlaamit. El spune: „Bunătatea nu este o<br />
parte din Dumnezeu, ÎnŃelepciunea o alta <strong>şi</strong> MăreŃia sau Purtarea de grijă o alta. Dumnezeu este întreg<br />
Bunătate, întreg ÎnŃelepciune, întreg Purtare de grijă <strong>şi</strong> întreg MăreŃie; căci El este Unul, fără vreo<br />
despărŃire în părŃi; dar având în Sine fiecare din aceste lucrări, El Se descoperă pe Sine în întregime în<br />
fiecare prin prezenŃa Sa <strong>şi</strong> lucrarea Sa în chip unit, simplu <strong>şi</strong> nedespărŃit”. 161 Aceste „lucrări<br />
dumnezeieşti” sânt în unire cu supra-esenŃa lui Dumnezeu. El arată din nou că credinciosul care se face<br />
părtaş harului dumnezeiesc, se face cu adevărat părtaş lui Dumnezeu în întregul Său <strong>şi</strong> primeşte<br />
îndumnezeirea ca dar. Însă aceştia nu se împărtăşesc de esenŃa Lui, căci nu sânt dumnezei prin fire, nici<br />
nu sânt mutaŃi întru firea dumnezeiască. 162<br />
Alte Apologii<br />
Sf. Grigorie a mai scris o Apologie despre ditheism. Aici <strong>sf</strong>ântul respinge învinuirile de ditheism<br />
aruncate asupra lui. El susŃine neclintit că esenŃa <strong>şi</strong> energiile lui Dumnezeu sânt deopotrivă dumnezeieşti.<br />
Urmarea acestei lucrări este cea intitulată Despre dumnezeiasca <strong>şi</strong> îndumnezeitoarea unire, unde dezvoltă<br />
159<br />
Sir Steven Runciman, The Byzantine Theocracy, Cambridge University Press, NY, 1977, p. 155.<br />
160<br />
George Ostrogorsky, History of the Byzantine State, Rutgers University Press, NJ, 1957, p. 469.<br />
161<br />
„Dialog între un ortodox <strong>şi</strong> un varlaamit”, în Scrieri II, Thessalonic, 1966, p. 209.<br />
162<br />
Ibid., p. 210. Omilia 15, PG 151, 188B.<br />
55