Editura Cartea Ortodoxă - parohia "sf.prooroc ilie tesviteanul şi sf ...
Editura Cartea Ortodoxă - parohia "sf.prooroc ilie tesviteanul şi sf ...
Editura Cartea Ortodoxă - parohia "sf.prooroc ilie tesviteanul şi sf ...
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
întregii lucrări a minŃii. 70 (...) Voim a dovedi (...) că de<strong>şi</strong> aceia [adică monahii] au văzut cu adevărat<br />
[lumina], totu<strong>şi</strong> organul vederii lor nu au fost de fapt nici simŃurile, nici mintea”. 71 În alt loc el scrie: „În<br />
acele clipe omul vede cu adevărat cu duhul, nu cu mintea, nici cu trupul; <strong>şi</strong> ştie că vede în chip suprafiresc<br />
o lumină mai presus de lumină”. 72<br />
Ce anume contemplă <strong>sf</strong>inŃii? Crainicul luminii răspunde: „Când <strong>sf</strong>inŃii contemplă această<br />
dumnezeiască lumină înlăuntrul lor ... ei zăresc veşmântul îndumnezeirii lor, mintea fiindu-le proslăvită <strong>şi</strong><br />
umplută de harul Cuvântului, peste măsură de frumos în strălucirea Sa. (...) Aceasta se săvârşeşte în chip<br />
duhovnicesc, căci mintea se face mai presus de ceruri..., căci se uneşte în chip tainic cu Dumnezeu. (...)<br />
Marele Pavel, în clipa cânt a întâlnit cele de nevăzut <strong>şi</strong> mai presus de ceruri vedenii care sânt în Hristos, a<br />
fost răpit (2 Cor. 12, 2). El s’a făcut mai presus de ceruri, fără ca mintea lui să trebuiască să treacă dincolo<br />
de ceruri schimbându-<strong>şi</strong> locul... Deci este cu adevărat o luminare înŃelegătoare, ce poate fi văzută de cei<br />
ce <strong>şi</strong>-au curăŃit inima, dar care este cu totul osebită de cunoaştere. 73 Deci „dincolo de rugăciune se află o<br />
vedere negrăită, <strong>şi</strong> ie<strong>şi</strong>re din sine întru unire, <strong>şi</strong> tainele cele ascunse ... unde este necunoştinŃa cea de<br />
dincolo de cunoaştere; căci fiind cu adevărat întuneric, este totu<strong>şi</strong> dincolo de strălucire. Precum zice<br />
Marele Dionisie, întru acest orbitor întuneric se dă <strong>sf</strong>inŃilor dumnezeiasca vedere”. 74<br />
Sf. Grigorie arată că primitorul acestei vederi a luminii o va cunoaşte „din bucuria nepătimaşă<br />
înrudită cu vederea pe care o trăieşte, din pacea ce-i umple mintea <strong>şi</strong> din focul dragostei de Dumnezeu ce<br />
arde în el. Vederea i se dăruieşte pe măsura lucrării celor plăcute lui Dumnezeu, ocolirea tuturor celor ce<br />
nu-i sânt plăcute, osârdia întru rugăciune <strong>şi</strong> dorul întregului său suflet după Dumnezeu; totdeauna înclinat<br />
spre a spori mai mult <strong>şi</strong> a cerca o contemplare <strong>şi</strong> mai strălucitoare. El înŃelege că vederea sa este fără<br />
<strong>sf</strong>âr<strong>şi</strong>t, fiindcă este vedere a Celui Ne<strong>sf</strong>âr<strong>şi</strong>t <strong>şi</strong> fiindcă nu vede capăt acelei străluciri; însă, cu toate<br />
acestea, el vede cât de slabă este putinŃa lui de a primi lumina”. 75<br />
Însă trebuie ştiut că vederea nu este esenŃa dumnezeiască, ci vedere a lui Dumnezeu printr’o descoperire<br />
potrivită <strong>şi</strong> asemănătoare Lui. Căci Dumnezeu este nu numai dincolo de cunoaştere, ci <strong>şi</strong> dincolo<br />
de necunoaştere (hyperagnostos). Descoperirea Sa este de asemenea o adevărată taină preadumnezeiască<br />
<strong>şi</strong> nemaipomenită, căci arătările dumnezeieşti, chiar simbolice, rămân de necunoscut, din<br />
pricina transcendenŃei lor. „Dumnezeu rămâne întreg în Sine, dar totodată locuieşte deplin în noi prin<br />
puterea Sa suprafiinŃială <strong>şi</strong> ne împărtăşeşte nu din esenŃa proprie, ci din slava <strong>şi</strong> strălucirea sa. Deci<br />
această lumină este dumnezeiască, iar <strong>sf</strong>inŃii cu dreptate o numesc dumnezeire (qeothj), căci ea este obâr<strong>şi</strong>a<br />
îndumnezeirii”. 76<br />
Apoi Palama, depărtându-se oarecum de temele de mai sus, alcătuieşte unul din pasajele sale cele<br />
mai des citate din această parte a celei dintâi Triade, cel despre Împărtăşanie. „Întrucât Fiul lui Dumnezeu<br />
nu numai că a unit ipostasul Său Dumnezeiesc cu firea noastră – o, neasemuită iubire de oameni! –<br />
îmbrăcându-se cu trup însufleŃit <strong>şi</strong> cu suflet înŃelegător, <strong>şi</strong> arătându-se pe pământ <strong>şi</strong> cu oamenii împreunăpetrecând<br />
(cf. Varuh 3, 38), ci – o, minune neasemuită <strong>şi</strong> măreaŃă! – Se uneşte <strong>şi</strong> cu însă<strong>şi</strong> ipostasurile<br />
omeneşti, amestecându-Se cu fiecare credincios prin împărtă<strong>şi</strong>rea cu <strong>sf</strong>ântul Său Trup, <strong>şi</strong> se face un trup<br />
cu noi (Efes. 3, 6), <strong>şi</strong> ne face biserică a Dumnezeirii întregi – căci în însu<strong>şi</strong> trupul lui Hristos locuieşte<br />
toată plinirea Dumnezeirii trupeşte (Col. 2, 9). Cum dară nu va lumina cu strălucirea dumnezeiască a<br />
trupului Său, aflat în noi, sufletele celor ce se împărtăşesc cu vrednicie de El, aşa cum a luminat în Thavor<br />
însă<strong>şi</strong> trupurile ucenicilor? Căci atunci, trupul Lui, izvorul luminii harului, nefiind încă unit cu trupurile<br />
noastre, lumina din afară pre cei ce se apropiau cu vrednicie, <strong>şi</strong> trimitea lumina în suflet prin ochii cei<br />
simŃiŃi; acum însă, fiind amestecat cu noi <strong>şi</strong> locuind întru noi, este vădit că ne luminează sufletul chiar din<br />
lăuntrul nostru”. 77<br />
70<br />
Ibid., I.3.17. Cf. trad. rom., ibid., p. 188.<br />
71<br />
Ibid., I.3.17. Cf. trad. rom., ibid., p. 189.<br />
72<br />
Ibid., I.3.21. Cf. trad. rom., ibid., p. 191.<br />
73<br />
Ibid., I.3.5. Cf. trad. rom., ibid., p. 191.<br />
74<br />
Ibid., I.3.18. Ep. V, PG 3, 1073A.<br />
75<br />
Ibid., I.3.22.<br />
76<br />
Ibid., I.3.23. Cf. trad. rom., ibid., pp. 192-193.<br />
77<br />
Ibid., I.3.38. Cf. trad. rom., ibid., p. 204.<br />
***<br />
36