Editura Cartea Ortodoxă - parohia "sf.prooroc ilie tesviteanul şi sf ...
Editura Cartea Ortodoxă - parohia "sf.prooroc ilie tesviteanul şi sf ...
Editura Cartea Ortodoxă - parohia "sf.prooroc ilie tesviteanul şi sf ...
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
pretutindenea, atât aici jos cât <strong>şi</strong> sus în cer (Efes. 4, 6). Ca atare, chiar în cel mai strâmt loc El poate<br />
sălăşlui deplin”. 336<br />
Deci cu mare zarvă ei au strigat: „Allah a zis <strong>şi</strong> Hristos a fost!” 337 Din nou Thessaloniceanul a<br />
răspuns: „Voi ziceŃi că Hristos este Cuvântul lui Dumnezeu. 338 Atunci cum poate Cuvântul să se facă din<br />
nou Cuvânt printr’un altul? Căci, dacă este aşa, atunci Cuvântul lui Dumnezeu nu este împreună fără de<br />
început cu Dumnezeu. Am vorbit mai nainte despre aceasta, <strong>şi</strong> toŃi aŃi primit că Cuvântul <strong>şi</strong> Duhul sânt<br />
împreună fără de început cu Dumnezeu. Pentru aceea Hristos este nu numai Cuvântul, ci <strong>şi</strong> Duhul lui<br />
Dumnezeu. 339<br />
Apoi, arătând către o stâncă, propovăduitorul harului a spus: „Deci când Dumnezeu a zis, stânca<br />
aceasta a fost – la fel ca <strong>şi</strong> iarba <strong>şi</strong> târâtoarele. Deci dacă Hristos s’a ivit prin cuvântul lui Dumnezeu – <strong>şi</strong>,<br />
precum v’aŃi învoit, El este Cuvântul lui Dumnezeu <strong>şi</strong> Duhul – atunci pietrele <strong>şi</strong> iarba <strong>şi</strong> toate târâtoarele<br />
sânt <strong>şi</strong> ele cuvântul <strong>şi</strong> duhul lui Dumnezeu, căci <strong>şi</strong> ele au fost când Dumnezeu a zis. VedeŃi deci ce lucru<br />
gre<strong>şi</strong>t este să spui ‘Dumnezeu a zis <strong>şi</strong> Hristos a fost’? Aceasta fiindcă Cuvântul cel mai nainte de veci al<br />
lui Dumnezeu, Care a luat trup (1 In. 1, 1), nu S’a confundat cu trupul; firea sau dumnezeirea Logosului<br />
nu s’a preschimbat în trup. Căci, aşa cum am spus, El a luat firea omenească de la noi (Evr. 2, 16-17) <strong>şi</strong><br />
pentru noi, rămânând în acela<strong>şi</strong> timp Dumnezeu cu Dumnezeu (Tatăl), ca împreună-veşnicul Său Cuvânt<br />
prin Care Dumnezeu veacurile a făcut”. 340<br />
Mahommed<br />
Însă unul dintre Hioni, pe nume Palapanos, după ce i-a făcut pe tovară<strong>şi</strong>i săi să tacă, a ie<strong>şi</strong>t înainte <strong>şi</strong><br />
a zis Thessaloniceanului: „Vesteşte stăpânului nostru (emirul) că noi îl primim pe Hristos, că Îl iubim <strong>şi</strong> Îl<br />
336<br />
Ibid., pp. 387-389.<br />
337<br />
În ce sens îl socotesc musulmanii pe Hristos drept Cuvânt dumnezeiesc? Musulmanii văd actul creator al lui Allah, exprimat<br />
atât în Coran cât <strong>şi</strong> în Biblie, drept cuvânt poruncitor. În <strong>Cartea</strong> Facerii, musulmanii citesc că întâiul act al zidirii a fost<br />
răsunătorul cuvânt dumnezeiesc: „Să fie lumină” (1, 3). În Coran, Cuvântul lui Dumnezeu, ca poruncă ziditoare, este exprimat<br />
în dumnezeiescul „să fii” (kun), fiat-ul zidirii din nimic. Coranul spune: „Iisus înaintea lui Allah este asemenea cu Adam, pe<br />
care El l-a zidit din Ńărână <strong>şi</strong> i-a zis: „Să fii!”, <strong>şi</strong> el a fost” (Coran, Sura fam<strong>ilie</strong>i Imran, 3:52, op. cit., p. 84). Tot aşa, Iisus a fost<br />
zidit de acela<strong>şi</strong> dumnezeiesc fiat sau poruncă ziditoare. Deci Iisus, la fel ca Adam, este o zidire din început. În cazul lui Iisus,<br />
la fel ca în cel al lui Adam, lucrătoarea putere ziditoare dumnezeiască este cuvântul poruncii (amr), <strong>şi</strong> nu cuvântul actului<br />
creator (khalq). (N. M. Vaporis, recenzie la „Cuvântul lui Dumnezeu în Islam” de Mahmoud Mustafa Ayoub, în Orthodox<br />
Christians and Muslims, p. 72; Sloyan, p. 193.)<br />
338<br />
Coran 4:171. De fapt comentatorii musulmani tâlcuiesc termenul „Cuvânt” zicând că Allah l-a creat pe Iisus printr’un<br />
cuvânt direct, <strong>şi</strong> nu conform lucrării obişnuite a firii (Jomier, p. 106). De<strong>şi</strong> Coranul vorbeşte de Hristos ca de „Cuvântul lui<br />
Dumnezeu”, aceasta, din punctul de vedere al Islamului, nu înseamnă descoperire dumnezeiască. Pentru ei descoperirea<br />
dumnezeiască, conform vechiului tip semitic al sunetului dumnezeiesc sau cuvântului rostit, poate fi înŃeleasă în sens larg ca<br />
fiind cuprinsă într’o carte. Musulmanii în general au afirmat că Coranul este, în esenŃă, veşnicul <strong>şi</strong> neziditul Cuvânt al lui<br />
Dumnezeu. Să aruncăm o privire asupra celui dintâi capitol din a patra Evanghelie, unde Sf. Ioan scrie: „Întru început era<br />
Cuvântul, <strong>şi</strong> Cuvântul era către Dumnezeu, <strong>şi</strong> Dumnezeu era Cuvântul. Acesta era întru început către Dumnezeu. Toate<br />
printr’însul s’au făcut, <strong>şi</strong> fără de el nimica s’a făcut din ce s’a făcut” (In. 1, 1-3). Întrucât musulmanii nu afirmă că Coranul este<br />
Allah, ei nu cred, precum Ioan, că toate lucrurile s’au făcut prin dumnezeiescul Logos. Pentru ei veşnicul Coran este izvorul<br />
mântuirii sau povăŃuirii. Creştinii ortodoc<strong>şi</strong> cred, dimpreună cu Evanghelistul, că „Cuvântul trup s’a făcut <strong>şi</strong> s’a sălăşluit între<br />
noi” (In. 1, 14); pe când musulmanii cred că Coranul cel veşnic a fost prefăcut în carte <strong>şi</strong> a intrat în timp <strong>şi</strong> în istorie. (Vaporis,<br />
recenzie la „Cuvântul lui Dumnezeu în Islam” de Mahmoud Mustafa Ayoub, în Orthodox Christians and Muslims, pp. 72-73.)<br />
339<br />
Duhul Domnului este însu<strong>şi</strong> Duhul lui Dumnezeu. Duhul lui Dumnezeu este tot una cu Duhul Sfânt (1 Cor. 12, 3). Apostolii<br />
Pavel <strong>şi</strong> Petru Îl numesc pe Duhul Sfânt „Duhul lui Hristos” (Rom. 8, 9 <strong>şi</strong> 11; Filip. 1, 19; 1 Pt. 1, 11). Când Sf. Pavel scrie:<br />
„Dar voi nu sânteŃi în trup, ci în Duh, că Duhul lui Dumnezeu locuieşte întru voi. Iar de nu are cineva Duhul lui Hristos, acela<br />
nu este al lui” (Rom. 8, 9), el pomeneşte mai întâi „Duhul lui Dumnezeu” <strong>şi</strong> îndată adaugă că acela<strong>şi</strong> este „Duhul lui Hristos”,<br />
ca noi să înŃelegem că acolo unde este Duhul Sfânt, acolo este Hristos (Sf. Amvrosie, Despre Duhul Sfânt, <strong>Cartea</strong> 1, cap. IV <strong>şi</strong><br />
<strong>Cartea</strong> a 3-a, cap. IX). Sf. Ioan Damaschin ne arată că noi nu spunem că Duhul Sfânt este din Fiul, ci Îl numim „Duhul Fiului”<br />
(Dogmatica, I, 8). Nici Sf. Pavel <strong>şi</strong> nici Sf. Grigorie Palama nu afirmă că Duhul <strong>şi</strong> Hristos sânt identici. Pasajele de la Sf. Pavel<br />
(Rom. 8, 9; 1 Cor. 2, 12) <strong>şi</strong> afirmaŃia Sfântului Grigorie arată „legătura apropiată a firii, <strong>şi</strong> nu confundarea Persoanelor” (Sf.<br />
Vas<strong>ilie</strong>, Despre Duhul, cap. XVIII). Deci cel ce pomeneşte pe Duhul numai, cuprinde în mărturisirea sa pe Cel al Cărui Duh<br />
este (Sf. Vas<strong>ilie</strong>, Epistola 38 către fratele său Grigorie).<br />
340<br />
Patriarhul Filothei Kokkinos, ViaŃa lui Grigorie Palama, op. cit., pp. 389-391.<br />
101