T4 AcredLab&Calif Cert Pers.pdf
T4 AcredLab&Calif Cert Pers.pdf
T4 AcredLab&Calif Cert Pers.pdf
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Introducere<br />
Acreditarea laboratoarelor pentru încercări şi etalonări<br />
Laboratoarele de testare nedistructive pot fi acreditate in raport cu cerintele de SR EN ISO/CEI<br />
17025:2005. In acest standard sunt cuprinse cerintele generale ce permit testarea si etalonarea laboratoarelor de<br />
incercari.<br />
Conform acestui standard orice masuratoare efectuata in vederea determinarii unei marimi caracteristice<br />
unui sistem fizic suspus masuratorii se numeste incercare, in acest sense, orice testarea a unui material<br />
este o incercare si se supune cerintelor standardului SR EN ISO/CEI 17025:2005. Respectarea<br />
standardului romanesc este echivalenta cerintelor standardului Uniunii Europene.<br />
Cerinte privind acreditarea laboratorului<br />
Conform cerintelor RENAR laboratorul de incercare trebuie sa indeplineasca urmatoarele conditii :<br />
• Sa aiba personal de management si personal tehnic cu autoritatea si resursele necesare realizarii<br />
sarcinilor si indentificarii aparitiei de abateri de la sistemul calitatii sau de la procedurile de<br />
efectuare a incercarilor/etalonarilor si pentru a initia activitati care sa previna sau sa minimizeze<br />
asemenea abateri.<br />
• Sa aiba reguli care sa asigure ca managementul si personalul nu sunt supusi nici unei presiuni<br />
neadecvate interne sau externe, de natura comerciala, financiara sau de alta natura care le-ar<br />
putea influenta negativ calitatea activitatilor.<br />
• Sa specifice responsabilitatea, autoritatea si relatiile intregului personal care conduce, efectueaza<br />
sau verifica activitati, care influenteaza calitatea incercarilor/etalonarilor.<br />
• Sa asigure o supervizare adecvata a personalului care desfasoara activitati de incercare si<br />
etalonare , inclusiv a personalului in curs de instruire de catre persoanele familiarizate cu<br />
metodele si procedurile de incercare/etalonare, cu scopul fiecarei incercari/etalonari si cu<br />
evaluarea rezultatelor incercarilor si etalonarilor.<br />
• Sa aibe un management tehnic care sa detina intreaga responsabilitate pentru activitatile tehnice<br />
si pentru furnizarea resurselor necesare pentru a se asigura calitatea ceruta pentru activitatile<br />
laboratorului; sa aiba politici si procedure pentru a evita implicarea in orice alte activitati care ar<br />
putea diminua increderea in competenta, imartialitatea, decizia sau integritatea sa functionala<br />
• Sa defineasca structura organizatorica si a managementului laboratorului, locul sau in orice<br />
organizatie tutelara si relatiile dintre managementul calitatii, activitatile tehnice si serviciile support<br />
• Sa desemneze ca reponsabil al calitatii un membru al personalului laboratorului care indeferent<br />
de alte sarcini sa aiba definite responsabilitatea si autoritatea pentru a se asigura ca sistemul<br />
calitatii este implementat si respectat in orice moment. Responsabilul trebuie sa aiba acces direct<br />
la managementul la cel mai inalt nivel unde se iau deciziile privind politica sau resursele<br />
laboratorului.<br />
• Sa aibe politici si procedure prin care sa asigure protectia informaltiilor confidentiale si a<br />
drepturilor de proprietate ale cilentilor sai inclusiv procedurii pentru protectia stocarii si transmisiei<br />
electronice a rezultatelor<br />
1
Aprobarea si difuzarea documentelor<br />
Toate documentele difuzate personalului din laborator ca parte a sistemului calitatii trebuie<br />
analizate si aprobate pentru folosire de personalul autorizat inainte de difuzare. O lista centralizatoare<br />
sau o precedura echivalenta de control al documentelor care indentifica situatia curenta a reviziilor si<br />
distribuirii documentelor din sistemul calitatii trebuie stabilita si sa fie disponibila cu usurinta pentru a<br />
impiedica folosirea documentelor care nu sunt valabile/<br />
Documentele sistemului calitatii generate de laborator , trebuie unic indentificate. Aceasta<br />
indentificare trebuie sa include data editiei sau indeficarea reviziei, numerotarea paginilori, numarul total<br />
de pagini sau un marcaj care semnifica sfarsitul documentului precum si autoritatea emitenta.<br />
Modificarile documentelor trebuie analizate si aprobate de aceleasi functii care au efectuat<br />
analiza initiala cu exceptia cazului in care s-a decis altfel. <strong>Pers</strong>onalul autorizat trebuie sa aiba acces la<br />
informatiile de baza relevante pe care isi bazeaza analiza si aprobarea.<br />
Acolo unde nu este realizabil, textul modificat sau cel nou trebuie indentificat in deocument sau in<br />
anexe adecvate. Un document revizuit trebuie reeditat official, cat mai repede posibil.<br />
Cerinte tehnice privind efectuarea incercarilor<br />
Corectitudinea si fiabilitatea incercarilor efectuate de un laborator sunt determinate de mai multi<br />
factori. Dintre acestia, cei mai semnificativi sunt :<br />
• Factori umani<br />
• Conditiilor de mediu si de lucru<br />
• Metodelor de incercare si etalonare si metodele de validare<br />
• Starea echipamentelor<br />
• Trasabilitatea masurarii<br />
• Metode de esantionare<br />
• Manipularii obiectelor de incercare si etalonare<br />
Masura in care acesti factori contribuie la incertitudinea totala de masurare difera considerabil in<br />
fucntie de tipul incercarii si etalonarii. Laboratorul trebuie sa tina seama de acesti factori in dezvoltarea<br />
metodelor si procedurilor de incercare si etalonare, in instruiera si calificarea personalului si in alegerea<br />
si etalonarea echipamentelor pe care le utilizeaza.<br />
Cerinte privind competenta personalului care efectueaza incercarile<br />
Managementul laboratorului trebuie sa se asigure de competenta tuturor celor care lucreaza cu<br />
echipamente specifice, care efectueaza incercari si/sau etalonari, care evalueaza rezultate si semneaza<br />
rapoarte de incercari si certificate de etalonare. Daca se utilizeaza personal in curs de instruire, trebuie<br />
asigurata o supervizare corespunzatoare. <strong>Pers</strong>onalul care executa sarcini specifice trebuie sa fie<br />
calificat pe baza unei şcolarizari adecvate, a instruirii, experientei si/sau abilitatii demonstrate, dupa cum<br />
este necesar.<br />
Managementul laboratorului trebuie sa formuleze obiectivele referitoare la scolarizarea, instruirea<br />
si aptitudinile personalului laboratorului. Laboratorul trebuie sa aiba o politica si proceduri pentru<br />
identificarea necesitatilor de instruire si pentru furnizarea instruirii personalului. Programul de instruire<br />
trebuie sa fie relevant, pentru sarcinile curente si pentru cele anticipate ale laboratorului.<br />
2
Laboratorul trebuie sa foloseasca personal care este angajatul sau permanent sau pe baza de contract.<br />
Atunci cand se utilizeaza personal suplimentar tehnic si de inalta calificare, angajat pe baza de contract<br />
laboratorul trebuie sa se asigure ca acest personal este competent si ca lucreaza in concordanta cu<br />
sistemul calitatii din laborator.<br />
Laboratorul trebuie sa mentina fise ale postului pentru personalul managerial, tehnic si de inalta<br />
specializare implicat in incercari si/sau etalonari.<br />
Managementul trebuie sa autorizeze personal specific pentru efectuarea anumitor tipuri de esantionari,<br />
incercari si/sau etalonari, pentru emiterea rapoarteior de incercare si a certificatelor de etalonare si<br />
pentru formularea opiniilor si interpretarilor si pentru a lucra cu anumite tipuri de echipament.<br />
Laboratorul trebuie sa mentina inregistrari referitoare la autorizarile relevante, competenta, scolarizarea<br />
si calificarile profesionale, instruirea, abilitatile si experienta intregufui personal tehnic, inclusiv a<br />
personalului contractat. Aceste informatii trebuie sa fie usor disponibile si trebuie sa mentioneze data la<br />
care autorizarea si/sau competenta respectiva au fost confirmate.<br />
Cerinte tehnice privind conditiile de mediu si de lucru:<br />
Facilitatile laboratorului pentru incercare si/sau etalonare care includ, fara a fi limitate, la surse de<br />
energie, iluminat si conditii de mediu, trebuie sa fie astfel incat sa permita efectuarea corecta a<br />
incercarilor si/sau etalonarilor.<br />
Laboratorul trebuie sa se asigure ca aceste conditii de mediu nu invalideaza rezultatele sau nu<br />
afecteaza calitatea ceruta a oricarei masurari. Trebuie acordata o atentie deosebita situatiilor in care<br />
esantionarea, incercarea si/sau etalonarea sunt efectuate in alte locuri decat localurile permanente ale<br />
laboratorului. Cerintete tehnice pentru conditii de mediu si de lucru care pot afecta rezultatele<br />
incercarilor si etalonarilor trebuie documentate.<br />
Laboratorul trebuie sa monitorizeze, sa controleze si sa inregistreze conditiile de mediu, asa cum este<br />
cerut de specificatiile metodele si procedurile relevante sau atunci cand acestea influenteaza calitatea<br />
rezultatelor.<br />
Trebuie sa existe o separare efectiva intre zonele invecinate in care se desfasoara activitati<br />
incompatibiIe.Trebuie luate masuri pentru prevenirea contaminarii incrucisate.<br />
Trebuie controlat accesul in zonele in care afecteaza calitatea incercarilor si/sau etalonarilor. Laboratorul<br />
trebuie sa determine amploarea controlului pe baza conditiilor sale particulare.<br />
Trebuie luate masuri pentru asigurarea ordinei si curateniei in laborator.<br />
METODE DEZVOLTATE DE LABORATOR<br />
Introducerea metodelor de incercare si etalonare dezvoltate de laborator, pentru uzul propriu, trebuie sa<br />
fie o activitate planificată şi repartizată unui personal calificat dotat cu resurse adecvate. Planurile<br />
trebuie actualizate in timpul dezvoltarii si trebuie sa se asigure o comunicare eficace intre toate<br />
persoanele implicate.<br />
Metode nestandardizate<br />
3
Atunci când este necesar sa se foloseasca metode neincluse in standardele de metoda, acestea trebuie<br />
sa faca obiectul unui acord cu clientul si trebuie sa includa specificatii clare ale cerintelor clientului si ale<br />
scopului incercarii si/sau etalonarii. Metoda dezvoltata trebuie validata corespunzator inainte de folosire.<br />
Validarea metodelor<br />
Validarea este confirmarea prin examinare si furnizare de dovezi obiective că anumite cerinţe specifice<br />
pentru o utilizare intenţionată sunt indeplinite.<br />
Laboratorul trebuie sa valideze metodele nestandardizate, metode proiectate/dezvoltate de laborator,<br />
metode standardizate folosite in afara domeniului lor de aplicare precum si extinderea si<br />
modificarile metodelor standardizate pentru a confirma ca metodele sunt adecvate pentru utiiizarea<br />
intentionata. Validarea trebuie sa fie atat de cuprinzatoare cat este necesar pentru a indeplini<br />
necesitatile aplicatiei sau domeniului de aplicare dat. Laboratorul trebuie sa inregistreze rezultatele<br />
obtinute, procedura utifizata pentru validare si o declaratie ca metoda este adecvata utilizarii<br />
intentionate.<br />
Tehnicile folosite pentru determinarea performantelor unei metode ar trebui sa fie una dintre, sau o<br />
combinatie a urmatoarelor tehnici consacrate:<br />
o etalonarea folosind etaloane de referinta sau materiale de referinta;<br />
o compararea rezultatelor obtinute prin alte metode;<br />
o comparari interlaboratoare;<br />
o evaluarea sistematica a factorilor care infiuenteaza rezultatul;<br />
o evaluarea incertitudinii rezultatelor bazata pe intelegerea stiintifica a principiilor teoretice ale<br />
metodei si pe experienta practica.<br />
Atunci cand in metodele nestandardizate validate se fac modificari, influenta acestora ar trebui<br />
documentata si daca este necesar, o noua validare ar trebui efectuata.<br />
Domeniul si exactitatea valorilor ce se pot obtine prin metode validate trebuie sa fie relevante pentru<br />
necesitatile clientului.<br />
Validarea include specificarea cerintelor, determinarea caracteristicilor metodelor, o verificare conform<br />
careia cerintele pot sa fie indepfinite utilizand metoda si o declaratie cu privire la validitate.<br />
Validarea trebuie sa asigure intotdeauna un echilibru intre costuri, riscuri si posibilitati tehnice.<br />
Sunt mai multe cazuri in care domeniul si incertitudinea valorilor (de exemplu: exactitatea, limita de<br />
detectie, selectivitate, liniaritate, limita de detectie, limita de repetabilitate si/sau reproductibilitate,<br />
robustetea sau sensibilitatea incrucisata) pot fi prezentate numai intr-o forma simplificata datorita lipsei<br />
de informatii.<br />
ESTIMAREA INCERTITUDINII DE MĂSURARE<br />
Un laborator de etalonare sau un laborator de incercare care efectueaza propriile etalonari, trebuie sa<br />
posede si sa aplice proceduri de estimare a incertitudinilor de masurare pentru toate etalonarile si<br />
tipurile de etalonari.<br />
4
Laboratoarele de incercari trebuie sa aiba si sa aplice proceduri pentru a estima incertitudinea de<br />
masurare. In anumite cazuri, natura metodelor de incercare poate sa nu permita un calcul riguros, valid<br />
metrologic si statistic al incertitudinii de masurare. In asemenea cazuri, laboratorul trebuie cel putin sa<br />
incerce sa dentifice toate componentele de incertitudine si sa faca o estimare rezonabila si trebuie sa<br />
se asigure ca forma de raportare a rezultatelor nu va fumiza o impresie gresita cu privire la<br />
incertitudine.<br />
Estimatia rezonabila trebuie sa se bazeze pe cunoasterea performantei metodei si a domeniului de<br />
masurare si sa utilizeze, de exemplu, experienta si datele de validare anterioare.<br />
Gradul de rigurozitate necesar in estimarea incertitudinii de masurare depinde de factori ca:<br />
o cerintele metodei de incercare;<br />
o cerintele clientului;<br />
o existenta unor limite stranse pe care se bazeaza decizia de conformitate cu o specificatie<br />
Atunci cand se estimeaza incertitudinea de masurare trebuie luate in considerare toate<br />
componentele de incertitudine care au importanta in situatia data, folosind metode de analiza adecvate<br />
CERINŢE TEHNICE PRIVIND ECHIPAMENTUL UTILIZAT LA EFECTUAREA ÎNCERCĂRII<br />
Laboratorul trebuie dotat cu toate echipamentele de eşantionare, măsurare si încercare cerute de<br />
efectuarea corectă a încercărilor si/sau etalonarilor (inclusiv esantionarea, pregatirea obiectelor de<br />
incercare si/sau etalonare procesarea si analiza datelor încercarilor si/sau etalonarilor).<br />
In cazurile în care laboratorul trebuie sa utilizeze echipamente din afara controlului sau permanent,<br />
acesta trebuie să se asigure ca sunt îndeplinite cerinţele Standardului National.<br />
Echipamentul si softul utilizate pentru incercare, etalonare si esantionare trebuie sa fie capabile sa<br />
realizeze exactitatea ceruta si trebuie sa fie conforme cu specificatiile relevante pentru incercarile si/sau<br />
etalonarile respective.<br />
Trebuie să se intocmeasca programe de etalonare pentru marimi relevante sau valori ale instrumentelor,<br />
daca acestea au un efect semnificativ asupra rezultatelor. Inainte de utilizare echipamentele (inclusiv<br />
acelea utilizate pentru esantionare) trebuie etalonate sau verificate pentru a se stabili daca indeplinesc<br />
cerintele din specificatiile laboratorului si daca satisfac specificatiiior standardeior relevante. Trebuie<br />
etalonate si/sau verificate inainte de utilizare.<br />
Echipamentele trebuie deservite de personal autorizat. Instructiunile actualizate de utilizare si<br />
mentenanta ale echipamentului (inclusiv manuale relevante furnizate de producatorul echipamentelor)<br />
trebuie sa fie usor disponibile pentru folosirea acestora, de catre personalul implicat al laboratorului.<br />
Fiecare componenta a echipamentului si software-ului acestuia, utilizata pentru incercare si etalonare,<br />
semnificative pentru rezultat trebuie identificata in mod unic, atunci cand este posibil.<br />
Pentru fiecare componenta semnificativă a echipamentului si software-ului acestuia, semnificative<br />
pentru incercările si/sau etalonarile efectuate trebuie păstrate inregistrări. Aceste inregistrari trebuie sa<br />
contina cel putin urmatoarele informatii:<br />
1. identificarea componentelor echipamentului si software-ului;<br />
5
2. numele producatorului, identificarea tipului si numarul de serie sau altă identificare unica;<br />
3. verificarea daca echipamentul satisface specificaţia<br />
4. amplasarea curenta, unde este cazul;<br />
5. instructiunile producatorului, daca sunt disponibile sau mentionarea locului unde pot fi gasite;<br />
6. date, rezultate si copii ale rapoartelor si certificatelor tuturor etalonarilor, ajustarilor, criteriile<br />
de acceptare si data urmatoarei etalonari;<br />
7. planul de mentenanta atunci cand este adecvat si mentenantele efectuate la zi;<br />
8. orice defectiuni, functionari defectuoase, modificari sau reparatii ale echipamentului.<br />
Laboratorul trebuie sa aiba proceduri pentru securitatea în manipularea, transportul, depozitarea,<br />
utilizarea si mentenanta planificate a echipamentului de măsurare, pentru a se asigura buna lor<br />
funcţionare si pentru a preveni contaminarea sau deteriorarea acestora.<br />
Pot fi necesare proceduri suplimentare, atunci cand echipamentul de masurare este folosit in afara<br />
localului permanent al laboratorului pentru incercari, etalonari sau esantionari.<br />
Echipamentele care au fost supuse la suprasarcini sau manipulari gresite sau care dau rezultate<br />
suspecte sau despre care s-a censtatat in alt mod ca sunt defecte sau ca ies din limitele specificate,<br />
trebuie scoase din serviciu.<br />
Acestea trebuie izolate pentru a preveni folosirea lor, sau etichetate clar, sau marcate ca fiind scoase<br />
din serviciu, pana cand sunt reparate si se demonstreaza prin incercare sau etalonare, ca isi indeplinesc<br />
functia in mod corect.<br />
Laboratorul trebuie sa examineze efectul acestor defectiuni sau al abaterilor de la limitele specificate<br />
asupra Incercarilor si/sau etalonarilor anterioare si trebuie sa instituie proceduradura "Controlul lucrarilor<br />
neconforme".<br />
Toate echipamentele tinute sub control de laborator si necesitand etalonare trebuie atât cât este posibil<br />
etichetate, codificate sau identificate in orice alt fel, pentru a indica starea etalonarii, incluzand data<br />
ultimei etalonari si data sau criteriile de expirare la care trebuie facută reetalonarea.<br />
Atunci cand, indiferent din ce motiv, echipamentul iese de sub controlul direct al laboratorului acesta<br />
trebuie sa se asigure ca înainte ca echipamentul sa se reintoarca in serviciu, functionarea si situatia<br />
etalonarii echipamentului sunt verificate si se demonstreaza ca sunt satisfacatoare.<br />
Atunci cand sunt necesare verificari intermediare pentru a mentine increderea referitoare la starea<br />
etalonarilor echipamentului, aceste verificari trebuie efectuate conform unei proceduri definite.<br />
Atunci cand etalonarile conduc la aparitia unui set de factori de corectie, laboratorul trebuie sa aiba<br />
proceduri pentru a se asigura actualizarea corecta a copiilor (de exemplu, in softul calculatorului).<br />
Echipamentul de incercare si etalonare, inclusiv software-ul si hard-ul, trebuie protejate impotriva<br />
interventiior care ar putea invalida rezultatele încercării şi etalonării.<br />
Cerinţe specifice<br />
Pentru laboratoarele de etalonare, programele de etalonare ale echipamentelor trebuie concepute si<br />
derulate astfel incat sa se asigure ca etalonarile si masurarile efectuate de laborator sunt trasabile la<br />
Sistemul International de Unitati de Masura (SI).<br />
6
Un laborator de etalonare stabileste trasabilitatea propriilor etaloane si mijloace de masurare in raport cu<br />
SI prin intermediul unui lant neintrerupt de etalonari sau comparatii, raportandu-le la etaloane primare<br />
relevante ale unitatilor de masura SI. Raportarea la unitatile SL poate fi realizata prin raportare la<br />
etaloanele nationale. Etaloanele nationale pot fi etaloane primare, care sunt realizari primare ale<br />
unitatilor SI sau reprezentari convenite ale unitatilor SI bazate pe constante fizice fundamentale sau pot<br />
fi etaloane secundare care sunt etaloane etalonate de alt institut national de metrotogie. Atunci cand se<br />
utilizeaza servicii de etalonare externa, trasabilitatea masurarilor trebuie asigurata prin folosirea unor<br />
servicii de etalonare ale laboratoarelor care pot sa-si demonstreze competenta, capabilitatea si<br />
trasabilitatea masurarii. <strong>Cert</strong>ificatele de etalonare emise de aceste laboratoare trebuie sa contina<br />
rezultatele masurarilor, inclusiv incertitudinea de masurare si/sau o declaratie a conformitatii cu o<br />
specificatie metrologica identificata<br />
Laboratoarele de etalonare care indeplinesc cerintele acestui Standard International sunt<br />
considerate a fi competente. Un certificat de etalonare care poarta o sigla a unui organism de acreditare<br />
de la un laborator de etalonare acreditat in baza acestui Standard International, pentru etalonarea<br />
respectiva este o dovada suficienta a trasabilitatii datelor de etalonare raportate.<br />
Trasabilitatea la unitatile de masura SI se poate obtine prin raportarea la un etalon primar adecvat<br />
sau prin raportare la o constanta naturala a carei valoare este cunoscuta in termenii unitatilor SI<br />
relevante si este recomandata de Conferinta Generala pentru Greutati si Masurari (CGGM) si de<br />
Comitetul International pentru Greutati si Masurari (CIGM).<br />
Laboratoarele de etalonare care isi pastreaza propriul etalon primar sau reprezentarea unitatilor SI<br />
bazate pe constante fizice fundamentale pot declara trasabilitatea la sistemul SI numai dupa ce aceste<br />
etaloane au fost comparate, direct sau indirect, cu alte etaloane similare ale institutului national de<br />
metrologie.<br />
Trasabilitatea la etaloanele nationale nu necesita in mod expres apelarea la institutul national de<br />
metrologie din tara in care este amplasat laboratorul<br />
Daca laboratorul de etalonare doreste sau este necesar sa obtina trasabilitatea de la un institut<br />
national de metrologie,altul decat cel din propria tara, acest laborator ar trebui sa aleaga un institut de<br />
metrologie national care sa partcipe activ la activitatile BIPM, fie direct, fie prin grupari regionale.<br />
Lantul neintrerupt de etalonari sau comparatii poate fi efectuat in mai multi pasi facuti in diferite<br />
laboratoare.<br />
Sunt anumite etalonari care nu pot fi facute in mod curent in unitati SI. In asemenea cazuri,<br />
etalonarea trebuie sa asigure increderea in masurari prin stabilirea trasabilitatii la etaloane adecvate,<br />
cum ar fi:<br />
- folosirea de materiale de referinta certificate fumizate de un furnizor competent care sa<br />
dea o caracterizare credibila fizica sau chimica a unui material:<br />
- folosirea de metode specificate si/sau de etaloane agreate prin consens care sunt clar<br />
descrise si sunt acceptate de toate partile implicate.<br />
Atunci cand este posibil se cere participarea la un program corespunzator de comparatii<br />
interlaboratoare.<br />
7
ETALOANE DE REFERINTA SI MATERIALE DE REFERINTA<br />
Etaloane de referinta<br />
Laboratorul trebuie sa aiba program si proceduri pentru etalonarea etaloanelor sale de referinta. Etaloanele<br />
de referinta trebuie etalonate de un organism care poate asigura trasabilitatea. Astfel de etaloane de referinta a<br />
masurarilor detinute de laborator trebuie utilizate numai pentru etalonare si nu in alte scopuri, in afara cazului in<br />
care se poate demonstra ca performanta lor ca etaloane de referinta nu va fi invalidate. Etaloanele de referinta<br />
trebuie etalonate inainte si dupa orice ajustare.<br />
Materiale de referinta<br />
Materialele de referinta trebuie, atunci cand este posibil, sa fie trasabile la unitatile de masura SI sau la<br />
materiale de referinta certificate. Materialele de referinta de uz intern, trebuie verificate in masura in care aceasta<br />
este posibil, tehnic si economic.<br />
Laboratorul trebuie sa aiba proceduri pentru manipularea, transport, depozitare si utilizare sigura a<br />
etaloanelor de referinta si a materialelor de referinta pentru a preveni contaminarea sau deteriorarea acestora<br />
precum si in scopul protejarii integritatii lor.<br />
Esantionare<br />
Laboratorul trebuie sa aiba un plan de esantionare si procedeuri pentru esantionare atunci cand acesta<br />
efectueaza esantionarea substantelor, materialelor sau produselor, pentru incercari sau etalonari ulterioare.<br />
Planul de esantionare ca si procedura de esantionare trebuie sa fie disponibile in locurile unde se efectueaza<br />
esantionarea. Planurile de esantionare, pe cât posibil, trebuie sa se bazeze pe metode statistice adecvate.<br />
Esantionarea este o procedura definită prin care o parte dintr-o substanţă, material sau produs este luată, pentru<br />
a obtine un eşantion reprezentativ pentru încercarea sau etalonarea unui întreg.<br />
Laboratorul trebuie sa aiba proceduri pentru inregistrarea datelor şi activitatilor relevante legate de eşantionare<br />
care constitute o parte a incercarii sau etalonarii care se efectueaza. Aceste inregistrari trebuie sa includa<br />
procedura de esantionare folosita, identificarea prelevatorului, conditiile de mediu (daca sunt relevante) si<br />
schemele sau alte mijloace echivalente de identificare a punctelor de prelevare, dupa cum este necesar si, daca<br />
este cazul, metodele statistice care stau la baza procedurilor de esantionare.<br />
Manipularea obiectelor de incercat si/sau de etalonat<br />
Laboratorul trebuie sa aiba proceduri pentru transportul, receptia, manipularea, protectia depozitarea, pastrarea<br />
si/sau eliminarea obiectelor de incercat si/sau etalonat, inclusiv toate masurile necesare protejarii integritatii<br />
obiectuiui de incercat sau de etalonat si protejarii intereselor laboratorului si ale clientului.<br />
Laboratorul trebuie sa aiba un sistem pentru identificarea obiectelor de incercat si/sau etalonat. Identificarea<br />
trebuie pastrata pe toata durata existentei obiectului in laborator. Sistemul trebuie proiectat si aplicat astfel incat<br />
sa se asigure ca obiectele nu pot fi confundate fizic sau atunci cand se face referire la acestea in inregistrari sau<br />
in alte documente.<br />
Sistemul trebuie. daca este cazul, sa permita subdivizarea grupurilor de obiecte si transferul obiectelor la si de la<br />
laborator.<br />
La receptia obiectului de incercat sau de etalonat trebuie inregistrata orice anormalitate sau abatere de la<br />
conditiile normale sau specificate, descrise in metoda de incercare sau etalonare. Atunci cand exista indoieli<br />
8
eferitoare la adecvarea unui obiect pentru incercare sau etalonare sau atunci cand un obiect nu este conform cu<br />
descrierea furnizata sau incercarea sau etalonarea ceruta nu este descrisa cu detalii suficiente laboratorul trebuie<br />
sa consulte clientul pentru alte instructiuni inainte de a actiona si trebuie sa inregistreze rezultatul discutiei.<br />
Laboratorul trebuie sa aiba proceduri si facilitati corespunzatoare pentru a evita deteriorarea, pierderea sau<br />
avarierea obiectelor de incercat sau etalonat.<br />
In timpul depozitarii, manipularii si pregatirii trebuie urmate instructiunile de manipulare primite odata cu obiectul.<br />
Atunci cand obiectele trebuie depozitate sau conditionate, in conditii de mediu specificate, aceste conditii trebuie<br />
mentionate, monitorizate si inregistrate.<br />
MODUL IN CARE ESTE ASIGURATA CALITATEA REZULTATELOR INCERCARILOR SI ETALONARILOR<br />
Laboratorul trebuie sa aiba proceduri pentru controlul calităţii, pentru monitorizarea validităţii rezultatelor<br />
incercarilor si etalonarilor efectuate. Datele rezultate trebuie inregistrate astfel încât tendinţele să fie detectabile si<br />
atunci când este posibil, trebuie aplicate tehnici statistice la analiza rezultatelor. Această monitorizare trebuie<br />
planificată şi analizată si poate include, fara insa a se limita la, urmatoarele:<br />
o utilizarea cu regularitate a materialelor de referinta certificate si/sau controlul calitatii folosind materiale de<br />
referinta secundare;<br />
o participarea la comparari interlaboratoare sau la programe de incercari de aptitudine;<br />
o repetarea incercarilor sau etalonarilor folosind aceleasi metode, sau metode diferite;<br />
o reincercarea sau reetalonarea obiectelor pastrate;<br />
o corelarea rezultatelor pentru diferite caracteristici ale unui obiect.<br />
RAPORTAREA REZULTATELOR<br />
Rezultatele fiecarei incercari, etalonari sau serii de incercari sau etalonari efectuate de laborator trebuie<br />
raportate precis, clar, fara ambiguitate si obiectiv in conformitate cu instructiunile specifice din metodele de<br />
incercare sau etalonare.<br />
Rezultatele trebuie raportate, in mod normal, intr-un raport de incercare sau intr-un certificat de etalonare si<br />
trebuie sa includa toate informatiile cerute de client si necesare pentru interpretarea rezulatelor incercarii sau<br />
etalonarii precum si toate informatiile cerute de metoda folosita.<br />
Rapoartele de incercari si certificatele de etalonare sunt uneori numite certificate de incercari si respectiv<br />
rapoarte de etalonari.<br />
Rapoartele de incercare sau certificatele de etalonare pot fi emise pe suport de hartie sau prin transfer<br />
electronic de date, cu conditia respectani cerintelor acestui Standard International.<br />
Rapoarte de incercare si certificate de etalonare<br />
In afara cazului in care laboratorul are motive intemeiate sa nu faca astfel, fiecare raport de incercare sau<br />
certificat de etalonare trebuie sa cuprinda cel putin urmatoarele informatii:<br />
a) un titlu (de exemplu:" Raport de incercare " sau " <strong>Cert</strong>ificat de etalonare ");<br />
b) numele si adresa laboratorului si locul de desfasurare al incercarii si/sau etalonarii, atunci cand aceasta a fost<br />
efectuata in alta parte decat la adresa laboratorului;<br />
c) identificarea unica a raportului de incercare sau a certificatului de etalonare (cum ar fi un numar de ordine) si pe<br />
fiecare pagina o identificare prin care sa se asigure ca pagina este recunoscuta ca parte a unui raport de<br />
incercare sau a unui certificat de etalonare si o identificare clara a sfarsitului raportului de incercare sau a<br />
certificatului de etalonare;<br />
9
d)numele si adresa clientului;<br />
e)identificarea metodei folosite;<br />
f) o descriere a obiectului (obiectelor) incercat sau etalonat, starea si identificarea fara ambiguitate a acestuia ;<br />
g)data primirii obiectului (obiectelor) de incercat sau de etalonat in cazul in care aceasta este critica pentru<br />
validitatea si aplicarea rezultatelor si data efectuarii incercarii sau etalonarii;<br />
h) referirea la planul si procedurile de esantionare folosite de laborator sau de alte organisme, atunci cand<br />
acestea sunt relevante pentru validitatea sau aplicarea rezultatelor;<br />
i) rezultatele Incercarii sau etalonarii cu indicarea, acolo unde este cazul, a unitatilor de masura;<br />
j)numele, functia si semnaturile sau identificarea echivalenta a persoanelor care valideaza raportul de incercare<br />
sau certificatul de etalonare;<br />
j) daca este cazul. o declaratie a faptului ca rezultatele se refera numai la obiectele incercate sau etalonate.<br />
Rapoarte de incercare<br />
Rapoartele de incercare trebuie sa mai cuprinda, suplimentar , daca este necesar pentru interpretarea<br />
rezultatelor incercarii, urmatoarele:<br />
a) abateri de la, adaugiri la, sau excluderi din metoda de incercare si informatii referitoare la conditiile de<br />
incercare specifice, cum ar fi conditiile de mediu;<br />
b) daca este relevant, o declaratie de conformitate/neconformitate cu cerintele si/sau specificatiile;<br />
c) daca este aplicabil, o declaratie referitoare la incertitudinea de masurare estimata; informatii referitoare la<br />
incertitudine sunt necesare In rapoartele de incercare daca acestea sunt relevante pentru validitatea sau<br />
aplicarea rezultatelor incercarii, atunci cand este ceruta de instructiuni ale clientilor, sau daca incertitudinea<br />
afecteaza conformitatea cu o limita a specificatiei ;<br />
d) daca este necesar sau cerut, opinii si interpretari ;<br />
e) informatii suplimentare care pot fi cerute de metode specifice, clienti sau grupuri de clienti.<br />
In plus, rapoartele de incercare care contin rezultatele esantionarii trebuie, daca este necesar pentru<br />
interpretarea rezultatelor incercarilor, sa include urmatoarele:<br />
a) data esantionarii ;<br />
b) identificarea fara ambiguitate a substantei, materialului sau produsului esantionat ;<br />
c) locul esantionarii, inclusiv orice diagrame, schite sau fotografii;<br />
d) o referire la planul si procedurile de esantionare folosite;<br />
e) detalii referitoare la conditii de mediu din timpul esantionarii, care ar putea afecta interpretarea<br />
rezultatelor incercarii ;<br />
f) orice standard sau alta specificatie pentru metoda sau procedura de esantionare, precum si abaterile,<br />
adaugirile la specificatia respectiva sau excluderile din acestea.<br />
10
Atunci cand se face o declaratie de conformitate cu o specificatie, fara a mentiona rezultatele masurarilor si<br />
incertrtudinile asociate, laboratorul trebuie sa inregistreze acele rezultate si sa le pastreze pentru posibile referinte<br />
ulterioare.<br />
Atunci cand un mijloc de masurare pentru etalonare a fost ajustat sau reparat trebuie raportate rezultatele<br />
etalonarii inainte si dupa ajustare sau reparare, daca sunt utile.<br />
OPINII ŞI INTERPRETĂRI<br />
Atunci cand se includ opinii si interpretari, laboratorul trebuie să documenteze baza în care acestea au fost<br />
facute. Opiniile si interpretarile trebuie sa fie clar marcate ca atare in raportul de incercare.<br />
In multe cazuri ar putea fi adecvat sa se comunice opiniile si interpretarile, prin dialog direct cu clientul. Un<br />
astfel de dialog ar putea fi purtat in scris.<br />
REZULTATE ALE INCERCARILOR SI ETALONARILOR OBTINUTE DE LA SUBCONTRACTANTI<br />
Daca raportul de incercare contine rezultate ale incercarilor efectuate de subcontractanti atuni aceste<br />
rezultate trebuie clar identificate. Subcontractantul trebuie sa raporteze rezultatul in scris sau electronic.<br />
Atunci cand o etalonare a fost subcontratata, laboratorul care a efectuat lucrarea trebuie sa emita certificatul de<br />
etalonare catre laboratorul contractant.<br />
TRANSMITEREA ELECTRONICA A REZULTATELOR:<br />
In cazul transmiterii rezultatelor incercarii sau etalonarii prin telefon, fax, telex sau prin alte mijloace electronice<br />
sau etectromagnetice, cerintele standard SR EN 17005:2005 trebuie indeplinite.<br />
Concluzii<br />
SR EN ISO/CEI 17025:2005 se adreseaza laboratoarelor de incercari si etalonari, prezentand cerintele<br />
pe care acestea trebuie sa le indeplineasca pentru a demonstra ca functioneaza conform unui sistem al<br />
calitatii, ca sunt competente tehnic si ca sunt capabile sa genereze rezultate valide din punct de vedere<br />
tehnic.<br />
Pana in prezent, singurul Organism roman de acreditare ce poate acredita este RENAR. Este insa<br />
posibil ca procesul de acreditare sa fie facut si de alte Organisme de acreditare internationale.<br />
Beneficiile implementarii unui astfel desistem sunt:<br />
• Capabilitatea societatii care detine un astfel de laborator de a verifica oricand calitatea<br />
produselor, avand certitudinea obtinerii unor rezultate valide<br />
• Imagine imbunatatita in ceea ce priveste calitatea produselor supuse incercarilor<br />
• Posibilitatea verificarii permanente a incadrarii produselor in limitele calitative impuse de legislatia<br />
aplicabila<br />
• Depistarea la timp a produselor neconforme evitand pierderile suplimentare<br />
• Eliberarea unor documente de calitate care sa garanteze conformitatea produselor livrate,<br />
conformitate atestata de rezultate valide<br />
11
CALIFICAREA SI CERTIFICAREA PERSONALULUI OPERATOR PENTRU<br />
EXAMINĂRI NEDISTRUCTIVE<br />
Aspecte generale<br />
Calitatea serviciilor oferite de către un laborator de examinări nedistructive depinde de<br />
competenţa personalului care execută aceste încercări. De altfel, una din condiţiile impuse<br />
laboratorului în procesul de acreditare se referă la existenţa personalului competent în acest<br />
domeniu.<br />
Competenţa reprezintă capacitatea de a aplica, combina şi transfera cunoştinţe şi deprinderi<br />
în situaţii şi medii de muncă diverse, pentru a realiza activităţile cerute la locul de muncă, la<br />
nivelul calitativ specificat în standardul ocupaţional.<br />
Standardele ocupaţionale sunt documente care definesc în termeni de competenţe, cerinţele<br />
necesare pentru realizarea eficientă a activităţilor într-o ocupaţie.<br />
Ordonanţa 129/2000 privind formarea profesională a adulţilor, emisă de Guvernul României,<br />
prevede condiţiile legale în care se poate realiza activitatea de pregătire în vederea calificării,<br />
specializării sau perfecţionării adulţilor<br />
În prezent, ocupaţia denumită Operator control nedistructiv, are nr. 315204 în Codul Ocupaţiilor<br />
din România (COR). Pentru fiecare metodă de examinare dintre cele care se autorizează în ţară,<br />
există câte un subcod separat:<br />
- Operator CND cu radiaţii penetrante COR 315212;<br />
- Operator CND cu ultrasunete COR 315213;<br />
- Operator CND cu lichide penetrante COR 315214;<br />
- Operator CND cu particule magnetice COR 315215;<br />
- Operator CND cu curenti turbionari COR 315216;<br />
- Operator CND pentru verificarea etanşeităţii COR 315217.<br />
Principalele documente de referinţă în privinţa certificării personalului pentru examinări<br />
nedistructive sunt:<br />
- SR EN ISO/CEI 17024: 2005 − Evaluarea conformităţii. Cerinţe generale pentru organisme<br />
care efectuează certificarea persoanelor<br />
- SR EN ISO 9712: 2013 - Examinări nedistructive. <strong>Calif</strong>icarea şi certificarea personalului<br />
pentru examinări nedistructive (END) - inlocuieste SR EN 473: 2003 /A1: 2006 − Examinări<br />
nedistructive. <strong>Calif</strong>icarea şi certificarea personalului pentru încercări nedistructive (END).<br />
Principii generale<br />
- SR EN ISO 9000: 2006 − Sisteme de Management al calităţii. Principii fundamentale şi<br />
vocabular<br />
<strong>Cert</strong>ificarea personalului presupune participarea prealabilă la un program de instruire adecvat,<br />
(calificarea). Pe baza acestei calificări şi a altor condiţii ce vor fi prezentate mai departe, o persoană<br />
se poate prezenta în faţa unei comisii a unui organism de certificare, în vederea obţinerii certificatului<br />
de competenţă (autorizare).<br />
<strong>Calif</strong>icarea şi certificarea personalului operator pentru examinări nedistructive se acordă pe trei<br />
niveluri de competenţă, descrise succint în anexa 4.<br />
Normele internaţionale şi/sau naţionale în vigoare, care reglementează calificarea şi certificarea<br />
personalului în domeniul examinărilor nedistructive, sunt:<br />
- Standardul european SR EN ISO 9712: 2013 - Examinări nedistructive. <strong>Calif</strong>icarea şi<br />
certificarea personalului pentru examinări nedistructive (END) - care înlocuieşte<br />
SR EN 473: 2003 /A1: 2006 − Examinări nedistructive. <strong>Calif</strong>icarea şi certificarea personalului<br />
pentru încercări nedistructive (END). Principii generale<br />
- Standardul american SNT–TC–1A “Recommended Practice for <strong>Pers</strong>onnel Qualification<br />
and <strong>Cert</strong>ification in Nondestructive Testing”, emis de către American Society for Testing<br />
and Materials (ASTM ).<br />
- Prescripţia tehnică ISCIR, PT CR 11–2003 “Autorizarea personalului care efectuează<br />
examinări nedistructive la instalaţii mecanice sub presiune şi instalaţii de ridicat ”.<br />
1
3 Termeni şi definiţii<br />
Pentru scopurile acestui document, se aplică următorii termeni şi următoarele definiţii:<br />
organism de calificare autorizat<br />
organism, independent de angajator, autorizat de către organismul de certificare să<br />
pregătească şi să administreze examenele de calificare<br />
examen de bază<br />
examen scris, de nivel 3, care demonstrează cunoştinţele candidatului în materie de ştiinţa<br />
materialelor, tehnologia procedeelor şi tipurile de discontinuităţi ale materialelor, cunoştinţele<br />
privind sistemul specific de calificare şi certificare şi principiile de bază ale metodelor END, aşa<br />
cum sunt cerute pentru nivelul 2.<br />
NOTA 1 - Pentru explicarea celor trei niveluri de calificare, a se vedea articolul 6.<br />
NOTA 2- Sistemul de calificare şi certificare este specificat în acest standard internaţional.<br />
candidat<br />
persoană care solicită (urmăreşte) calificarea şi certificarea şi care acumulează experienţă<br />
sub supravegherea unui personal având o calificare acceptabilă din partea unui organism de<br />
certificare<br />
certificat<br />
document emis de organismul de certificare conform unor prevederi specificate, care arată<br />
că persoana numită a demonstrat că posedă competenţa (competenţele) specificată (specificate)<br />
în certificat<br />
NOTĂ - Prevederile sunt specificate în acest standard internaţional.<br />
certificare<br />
procedură utilizată de organismul de certificare pentru a confirma că cerinţele de calificare<br />
pentru o metodă, un nivel şi un sector au fost îndeplinite, conducând la emiterea unui certificat<br />
organism de certificare<br />
organism care administrează procedurile de certificare în conformitate cu cerinţe<br />
specificate<br />
NOTĂ - Cerinţele sunt specificate în acest standard internaţional.<br />
angajator<br />
organizaţie pentru care candidatul lucrează în mod regulat<br />
NOTĂ - Un angajator poate fi în acelaşi timp şi candidat.<br />
centru de examinare<br />
centru aprobat de către organismul de certificare în care se desfăşoară examenele de<br />
calificare<br />
examinator<br />
persoană certificată nivel 3 pentru metoda şi produsul sau sectorul industrial pentru care<br />
este autorizată de către organismul de certificare să conducă, să supravegheze şi să noteze<br />
examenul de calificare<br />
examen general<br />
examen scris de nivel 1 sau nivel 2 care se referă la principiile unei metode END<br />
experienţă industrială<br />
experienţă, acceptabilă de către organismul de certificare, acumulată sub supravegherea<br />
unui personal calificat în aplicarea metodei END în sectorul implicat, necesară pentru a obţine<br />
îndemânarea şi cunoştinţele cerute în vederea îndeplinirii prevederilor privind calificarea<br />
supraveghetor<br />
persoană autorizată de către organismul de certificare să supravegheze examenele<br />
au de către agentul său) pentru acele aspecte ale examinărilor nedistructive care sunt<br />
specifice pentru produsele, echipamentul END, procedurile END ale angajatorului şi pentru<br />
codurile, standardele, specificaţiile şi procedurile aplicabile, conducând la acordarea autorizaţiilor<br />
de lucru<br />
examen referitor la metoda principală<br />
examen scris de nivel 3, care demonstrează cunoştinţele generale şi specifice ale<br />
candidatului, precum şi abilitatea sa de a redacta proceduri END pentru metoda END aşa cum<br />
este aplicată în sectorul (sectoarele) industrial (e) sau de produs pentru care se urmăreşte<br />
certificarea<br />
2
întrebare de examen cu răspunsuri multiple<br />
formulare a unei întrebări dând posibilitatea la patru răspunsuri potenţiale, din care doar<br />
unul este corect, celelalte trei rămase fiind incorecte sau incomplete<br />
instrucţiune END<br />
descriere scrisă a etapelor precise care trebuie parcurse în cadrul unei examinări realizate<br />
conform unui standard, unui cod, unei specificaţii sau unei proceduri END stabilite<br />
metodă END<br />
disciplină care aplică un principiu fizic la o examinare nedistructivă<br />
EXEMPLU - Examinare cu ultrasunete.<br />
procedură END<br />
descriere scrisă a tuturor parametrilor esenţiali şi a tuturor precauţiilor de aplicat când se<br />
examinează nedistructiv produse conform unui standard (unor standarde), unui cod (unor coduri)<br />
sau unei (unor) specificaţii<br />
tehnică END<br />
mod specific de utilizare a unei metode END<br />
EXEMPLU - Examinare cu ultrasunete în imersie.<br />
formare END<br />
proces de instruire teoretică şi practică în metoda END pentru care se urmăreşte<br />
certificarea, care ia forma unor cursuri de formare în conformitate cu o programă analitică<br />
aprobată de organismul de certificare<br />
autorizaţie de lucru<br />
declaraţie scrisă, emisă de către angajator, bazată pe domeniul de aplicare a<br />
certificării(certificare), prin care se autorizează persoana să execute sarcini definite<br />
NOTĂ - O astfel de autorizaţie poate să depindă de furnizarea unei formări specifice<br />
activităţii.<br />
examen practic<br />
evaluare a îndemânărilor practice, în cursul căreia candidatul îşi demonstrează<br />
familiaritatea cu examinarea respectivă şi abilitatea de a o realiza<br />
perienţei, cerute pentru a executa corect sarcini END<br />
examen de calificare<br />
examen, administrat de către organismul de certificare sau de către organismul de<br />
calificare autorizat, care evaluează cunoştinţele generale, specifice şi practice ale candidatului şi<br />
îndemânarea acestuia<br />
supraveghere calificată<br />
supravegherea candidaţilor care acumulează experienţă sub supraveghere, de către<br />
personal certificat END în aceeaşi metodă sau de către personal necertificat care, în opinia<br />
organismului de certificare, posedă cunoştinţele, îndemânarea, formarea şi experienţa cerute<br />
pentru a efectua corect o astfel de supraveghere<br />
sector<br />
domeniu particular al industriei sau tehnologiei, în care se utilizează practici specializate<br />
END care cer cunoştinţe, îndemânare, aparatură sau formare specifice produsului respectiv<br />
NOTĂ - Un sector poate fi interpretat ca fiind un produs (produse sudate, piese turnate)<br />
sau o industrie (aerospaţială, încercări în exploatare). A se vedea anexa A.<br />
întrerupere semnificativă<br />
absenţă sau schimbare de activitate care împiedică persoana certificată să îndeplinească<br />
sarcinile corespunzătoare nivelului său în metoda şi sectorul (sectoarele) din cadrul domeniului<br />
de certificare, o perioadă neîntreruptă de peste un an sau două sau mai multe perioade,<br />
reprezentând un timp total care depăşeşte doi ani.<br />
NOTĂ - Concediile legale sau perioadele de boală sau cele petrecute la cursuri mai scurte<br />
decât 30 zile nu se iau în considerare la calcularea întreruperii.<br />
3
examen specific<br />
examen scris de nivel 1 sau 2, care se referă la tehnici de examinare aplicate într-unul sau<br />
mai multe sectoare particulare, incluzând cunoaşterea produsului (elor) examinat (e) şi a<br />
codurilor, standardelor, specificaţiilor, procedurilor şi criteriilor de acceptare<br />
specificaţie<br />
document care formulează cerinţe<br />
fişă de identificare a probei pentru examen<br />
răspuns model indicând rezultatul optim pentru un examen practic dat într-un ansamblu<br />
definit de condiţii (tipul aparaturii, reglajele, tehnica, proba pentru examen etc), faţă de care va fi<br />
notat raportul de examinare al candidatului<br />
supraveghere<br />
act constând din dirijarea aplicării unei END efectuate de un alt personal END, care<br />
cuprinde controlul acţiunilor implicate în pregătirea examinării, efectuarea examinării şi<br />
raportarea rezultatelor<br />
validare<br />
act constând din demonstrarea că o procedură verificată funcţionează în practică şi îşi<br />
îndeplineşte funcţia prevăzută, obţinută în mod normal prin asistare efectivă, demonstrare,<br />
verificări(încercări) in situ sau în laborator sau prin încercări(verificări) selecţionate<br />
reînnoire<br />
procedură pentru revalidarea fără examen(examinare) a unui certificat, în orice moment din<br />
perioada până la cinci ani după reuşita unui examen iniţial, suplimentar(unei examinări iniţiale,<br />
suplimentare) sau de recertificare<br />
certificat printr-un examen(printr-o examinare) sau prin satisfacerea în alt mod a cerinţei<br />
organismului de certificare de îndeplinire a criteriilor de recertificare publicate.<br />
4 Metode şi termeni abreviaţi<br />
Pentru scopurile acestui standard internaţional, termenii abreviaţi din tabelul 1 se utilizează<br />
pentru identificarea metodelor END.<br />
Tabelul 1 — Metode şi termeni abreviaţi<br />
Metoda END Termeni<br />
abreviaţi<br />
Examinare prin emisie acustică AT<br />
Examinare prin curenţi turbionari ET<br />
Examinare prin termografie cu TT<br />
radiaţii infraroşii<br />
Verificarea etanşeităţii LT<br />
Examinare magnetoscopică MT<br />
Examinare cu lichide penetrante PT<br />
Examinare radiografică RT<br />
Verificarea tensiunilor cu<br />
ST<br />
traductor tensometric<br />
Examinare cu ultrasunete UT<br />
Examinare vizuală VT<br />
5 Responsabilităţi<br />
5.1 Generalităţi<br />
Sistemul de certificare, care trebuie controlat şi administrat de către organismul de certificare<br />
(cu ajutorul organismelor de calificare autorizate, dacă este necesar) cuprinde toate procedurile<br />
necesare pentru a demonstra calificarea unei persoane pentru a realiza sarcini referitoare la o<br />
metodă END specifică şi un produs sau un sector industrial specific, conducând la certificarea<br />
competenţei sale.<br />
5.2 Organism de certificare<br />
5.2.2 Organismul de certificare:<br />
1) a)trebuie să iniţieze, să promoveze, să menţină şi să administreze schema de certificare<br />
conform ISO/IEC 17024 şi acestui standard internaţional;<br />
4
2) b)trebuie să publice specificaţii pentru cursurile de formare, incluzând programele analitice<br />
care încorporează conţinutul unor documente recunoscute, de exemplu, ISO/TR 25107 [2] sau<br />
echivalent;<br />
3) c)poate să delege, sub directa sa responsabilitate, administrarea detaliată a calificării, unor<br />
organisme de calificare autorizate, cărora trebuie să le furnizeze specificaţii şi/sau proceduri<br />
referitoare la calitate acoperind facilităţile, personalul, calibrarea şi controlul echipamentului END,<br />
materialele de examen, probele pentru examen, desfăşurarea examenelor, notarea examenelor,<br />
înregistrările etc.;<br />
4) d)trebuie să efectueze un audit iniţial şi audituri ulterioare periodice de supraveghere ale<br />
organismului (organismelor) de calificare autorizat(e) pentru a se asigura de conformitatea acestuia<br />
(acestora) cu specificaţiile;<br />
5) e)trebuie să monitorizeze, conform unei proceduri documentate, toate funcţiile delegate;<br />
6) f)trebuie să aprobe centre de examinare care dispun de personal şi de echipament<br />
corespunzător, pe care trebuie să le monitorizeze periodic;<br />
7) g)trebuie să stabilească un sistem adecvat pentru menţinerea înregistrărilor, care trebuie<br />
păstrate cel puţin pe durata unui ciclu de certificare (10 ani);<br />
8) h)trebuie să fie responsabil pentru emiterea tuturor certificatelor;<br />
9) i)trebuie să fie responsabil pentru definirea sectoarelor (a se vedea anexa A);<br />
10) j)trebuie să fie responsabil pentru asigurarea securităţii tuturor materialelor de examen<br />
(probe pentru examen, fişe de identificare a probelor pentru examen, baze de date cu întrebări,<br />
documente de examen etc.) şi trebuie să se asigure că probele de examen nu sunt utilizate în scopul<br />
formării;<br />
11) k)trebuie să ceară tuturor candidaţilor şi tuturor deţinătorilor de certificate să semneze<br />
sau să ştampileze un angajament de respectare a unui cod de etică pe care trebuie să îl elaboreze în<br />
acest scop şi să îl publice.<br />
5.3 Organism de calificare autorizat<br />
5.3.1 Dacă a fost creat, organismul de calificare autorizat trebuie:<br />
a) să funcţioneze sub controlul organismului de certificare şi să aplice specificaţiile emise de<br />
acesta;<br />
b) să fie independent faţă de orice interes individual predominant;<br />
c) să se asigure că este imparţial faţă de fiecare candidat la certificare şi să aducă la cunoştinţa<br />
organismului de certificare orice risc prezent sau potenţial în legătură cu imparţialitatea sa;<br />
d) să aplice un sistem documentat de management al calităţii, aprobat de către organismul de<br />
certificare;<br />
e) să aibă resursele şi experienţa necesare pentru crearea, monitorizarea şi controlul centrelor<br />
de examinare, inclusiv examinările şi calibrarea şi controlul echipamentului;<br />
f) să pregătească, să supravegheze şi să administreze examenele sub responsabilitatea unui<br />
examinator autorizat de către organismul de certificare;<br />
5
g) să menţină înregistrări adecvate privind calificările şi examenele, în conformitate cu cerinţele<br />
organismului de certificare.<br />
5.3.2 Dacă nu există organisme de calificare autorizate, organismul de certificare trebuie să<br />
îndeplinească cerinţele privind organismul de calificare.<br />
5.4 Centru de examinare<br />
5.4.1 Centrul de examinare trebuie:<br />
a) să funcţioneze sub controlul organismului de certificare sau al organismului de calificare<br />
autorizat;<br />
b) să aplice o procedură documentată referitoare la calitate, aprobată de către organismul de<br />
certificare;<br />
c) să aibă resursele necesare pentru a administra examenele, inclusiv calibrarea şi controlul<br />
echipamentului;<br />
d) să dispună de personal calificat corespunzător, de localuri şi echipament adecvate, pentru a<br />
asigura desfăşurarea în mod satisfăcător a examenelor de calificare pentru nivelurile, metodele şi<br />
sectoarele implicate;<br />
e) să pregătească şi să realizeze examenele sub responsabilitatea unui examinator autorizat<br />
de către organismul de certificare, utilizând numai chestionare de examen şi probe pentru examen<br />
stabilite sau aprobate de către organismul de certificare pentru acest scop;<br />
f) să utilizeze numai probe pentru examen pregătite sau aprobate de către organismul de<br />
certificare sau organismul de calificare autorizat pentru examenele practice realizate în acest centru<br />
(atunci când există mai mult decât un centru de examinare, fiecare centru trebuie să aibă probe<br />
pentru examen cu dificultate similară şi conţinând discontinuităţi similare) — în nicio situaţie probele<br />
pentru examen nu trebuie să fie folosite în scopul formării;<br />
g) să menţină înregistrări adecvate privind calificările şi examenele, în conformitate cu cerinţele<br />
organismului de certificare.<br />
5.4.2 Un centru de examinare poate să fie situat în localurile angajatorului. În acest caz,<br />
organismul de certificare trebuie să ceară verificări suplimentare pentru a se asigura imparţialitatea<br />
iar examenele trebuie să fie realizate numai în prezenţa şi sub controlul unui reprezentant autorizat al<br />
organismului de certificare.<br />
5.5 Angajator<br />
5.5.1 Angajatorul trebuie să prezinte candidatul organismului de certificare sau organismului<br />
de calificare autorizat şi să documenteze valabilitatea informaţiilor furnizate referitoare la candidat.<br />
Aceste informaţii trebuie să includă declaraţia referitoare la educaţia, formarea şi experienţa şi<br />
acuitatea vizuală necesare pentru determinarea admisibilităţii candidatului. În cazul în care candidatul<br />
este neangajat sau este propriul său angajator, declaraţia referitoare la educaţie, formare şi<br />
experienţă trebuie atestată de cel puţin o entitate independentă acceptabilă de către organismul de<br />
certificare.<br />
5.5.2 Nici angajatorul şi niciun membru al personalului său nu trebuie să fie implicat direct în<br />
examenul de calificare.<br />
6
5.5.3 În privinţa persoanelor certificate sub controlul său, angajatorul trebuie să fie responsabil<br />
pentru:<br />
1) tot ceea ce se referă la autorizarea de a opera, de exemplu, furnizarea unei formări specifice<br />
activităţii (dacă este necesar);<br />
2) emiterea autorizaţiei scrise de a opera;<br />
3) rezultatele operaţiilor END;<br />
4) asigurarea că sunt îndeplinite cerinţele 7.4 a) referitoare la verificarea anuală a acuităţii<br />
vizuale;<br />
5) verificarea continuităţii în aplicarea metodei END fără întrerupere semnificativă;<br />
6) asigurarea că persoana deţine o certificare valabilă, relevantă pentru sarcinile acesteia din<br />
organizaţie;<br />
7) menţinerea înregistrărilor adecvate.<br />
Se recomandă ca aceste responsabilităţi să fie descrise într-o procedură documentată.<br />
5.5.4 Un candidat care este propriul său angajator trebuie să-şi asume toate responsabilităţile<br />
atribuite angajatorului.<br />
5.5.5 <strong>Cert</strong>ificarea conform acestui standard internaţional furnizează o atestare a competenţei<br />
generale a operatorului END. Aceasta nu reprezintă o autorizaţie de a opera, care rămâne în<br />
responsabilitatea angajatorului, întrucât angajatul certificat poate avea nevoie de o cunoaştere<br />
suplimentară specializată a parametrilor specifici angajatorului, cum sunt echipamentul, procedurile<br />
END, materialele şi produsele.<br />
Atunci când se cere prin reglementări sau coduri, autorizaţia de a opera trebuie să fie dată în<br />
scris de către angajator în conformitate cu o procedură referitoare la calitate care defineşte cerinţele<br />
angajatorului privind formarea specifică activităţii şi examenul, concepute pentru a verifica<br />
cunoştinţele deţinătorului de certificat din domeniile codului (codurilor) industrial (e), standardului<br />
(elor), procedurilor END şi echipamentului relevante şi criteriilor de acceptare pentru produsele<br />
examinate.<br />
5.6 Candidat<br />
Candidaţii, indiferent dacă sunt angajaţi, proprii lor angajaţi sau neangajaţi, trebuie:<br />
a) să furnizeze o dovadă documentată de absolvire a unui curs de formare;<br />
b) să furnizeze o dovadă documentată verificabilă că experienţa cerută a fost acumulată sub<br />
supraveghere calificată;<br />
c) să furnizeze dovada documentată că acuitatea vizuală satisface cerinţele 7.4;<br />
d) să se angajeze să respecte un cod de etică publicat de organismul de certificare.<br />
5.7 Deţinători de certificate<br />
Deţinătorii de certificate trebuie:<br />
7
a) să se angajeze să respecte un cod de etică publicat de organismul de certificare;<br />
b) să se supună unei verificări anuale a acuităţii vizuale în conformitate cu 7.4 a) şi să transmită<br />
rezultatele verificării angajatorului;<br />
c) să notifice organismul de certificare şi angajatorul în situaţia în care condiţiile de valabilitate<br />
a certificării nu sunt îndeplinite.<br />
6 Niveluri de calificare<br />
6.1 Nivelul 1<br />
6.1.1 O persoană certificată nivel 1 a demonstrat competenţă în efectuarea de END conform<br />
unor instrucţiuni scrise şi sub supravegherea unei persoane certificate nivel 2 sau nivel 3. În cadrul<br />
domeniului de competenţă definit în certificat, o persoană certificată nivel 1 poate fi autorizată de<br />
către angajator să efectueze în conformitate cu instrucţiuni END următoarele:<br />
a) să regleze echipamentul END;<br />
b) să efectueze examinările;<br />
c) să înregistreze şi să clasifice rezultatele examinărilor în funcţie de criterii scrise;<br />
d) să raporteze rezultatele examinărilor.<br />
6.1.2 O persoană certificată nivel 1 nu trebuie să fie responsabilă nici pentru alegerea metodei<br />
de examinare sau a tehnicii de utilizat şi nici pentru interpretarea rezultatelor examinării.<br />
6.2 Nivelul 2<br />
O persoană certificată nivel 2 a demonstrat competenţă în efectuarea de END conform unor<br />
proceduri END. În cadrul domeniului de competenţă definit în certificat, o persoană certificată nivel 2<br />
poate fi autorizată de angajator:<br />
a) să aleagă tehnica END pentru metoda de examinare de utilizat;<br />
b) să definească limitările privind aplicarea metodei de examinare;<br />
c) să transpună codurile, standardele, specificaţiile şi procedurile END în instrucţiuni END<br />
adaptate condiţiilor de lucru reale;<br />
d) să regleze echipamentul şi să verifice reglarea acestuia;<br />
e) să efectueze şi să supravegheze examinările;<br />
f) să interpreteze şi să evalueze rezultatele în funcţie de standardele, codurile, specificaţiile<br />
sau procedurile aplicabile;<br />
g) să realizeze şi să supravegheze toate sarcinile atribuite nivelului 2 sau inferior acestui nivel;<br />
h) să îndrume personalul de nivel 2 sau inferior acestui nivel;<br />
i) să raporteze rezultatele END.<br />
8
6.3 Nivelul 3<br />
6.3.1 O persoană certificată nivel 3 a demonstrat competenţă în realizarea şi conducerea<br />
operaţiilor END pentru care este certificată. O persoană certificată nivel 3 a demonstrat:<br />
a) competenţă pentru evaluarea şi interpretarea rezultatelor în funcţie de standardele, codurile<br />
şi specificaţiile existente;<br />
b) o cunoaştere suficientă, bazată pe experienţa practică, a materialelor, a fabricaţiei, a<br />
procesului şi a tehnologiei produselor aplicabile, pentru a alege metodele END, pentru a stabili<br />
tehnicile END şi pentru a ajuta la stabilirea criteriilor de acceptare, atunci când acestea nu sunt<br />
disponibile;<br />
c) o cunoaştere generală a altor metode END.<br />
6.3.2 În cadrul domeniului de competenţă definit în certificat, o persoană certificată nivel 3<br />
poate fi autorizată:<br />
a) să-şi asume întreaga responsabilitate pentru o instalaţie de examinare sau pentru un centru<br />
de examinare şi personalul acestuia;<br />
b) să stabilească, să verifice d.p.d.v. editorial şi al corectitudinii tehnice şi să valideze<br />
instrucţiuni şi proceduri END;<br />
c) să interpreteze standarde, coduri, specificaţii şi proceduri;<br />
d) să desemneze metodele de examinare, procedurile şi instrucţiunile END de utilizat în situaţii<br />
particulare;<br />
e) să realizeze şi să supravegheze toate sarcinile atribuite tuturor celorlalte niveluri;<br />
f) să furnizeze îndrumări personalului END de orice nivel.<br />
7 Admisibilitate<br />
7.1 Generalităţi<br />
Candidatul trebuie să îndeplinească cerinţele minime privind percepţia vizuală şi formarea<br />
înainte de examenul de calificare şi trebuie să îndeplinească cerinţele minime privind experienţa<br />
industrială înainte de certificare.<br />
7.2 Formare<br />
7.2.1 Candidatul trebuie să furnizeze o dovadă documentată, acceptabilă de către organismul<br />
de certificare, că a absolvit în mod satisfăcător un curs de formare în metoda şi pentru nivelul pentru<br />
care a solicitat certificarea.<br />
7.2.2 Pentru toate nivelurile, candidatul trebuie să urmeze în mod satisfăcător un curs de<br />
formare teoretică şi practică recunoscut de către organismul de certificare.<br />
Pentru nivelul 3, suplimentar faţă de formarea minimă dată în tabelul 2, în funcţie de potenţialul<br />
ştiinţific şi tehnic al candidatului, pregătirea pentru calificare poate fi realizată în diferite moduri,<br />
incluzând participarea la alte cursuri de formare, conferinţe sau seminarii, studierea unor cărţi,<br />
periodice sau alte lucrări specializate, tipărite sau în format electronic.<br />
9
NOTĂ -În ISO/TR 25108 [3] sunt date linii directoare pentru organismele de formare a<br />
personalului END.<br />
7.2.3 Durata minimă de formare urmată de candidatul la certificare trebuie să fie cea definită<br />
în 7.2.4 şi tabelul 2 pentru metoda END aplicabilă, cu reducerile posibile definite în 7.2.5.<br />
Această durată presupune deţinerea de către candidaţi a unor îndemânări în matematică şi a<br />
unor cunoştinţe prealabile privind materialele şi procedeele. Dacă situaţia nu este aceasta, poate fi<br />
cerută de către organismul de certificare o formare suplimentară.<br />
Orele de formare cuprind cursuri teoretice şi practice.<br />
Atunci când se creează sectoare industriale aşa cum sunt definite în anexa A, se recomandă ca<br />
organismul de certificare să analizeze dacă cerinţele minime de formare din tabelul 2 sunt suficiente<br />
sau ar trebui mărite.<br />
7.2.4 Accesul direct la nivelul 2 cere suma orelor indicate în tabelul 2 pentru nivelurile 1 şi 2.<br />
Accesul direct la nivelul 3 cere suma orelor indicate în tabelul 2 pentru nivelurile 1, 2 şi 3. Atunci<br />
când sunt luate în considerare responsabilităţile unei persoane certificate nivel 3 (a se vedea 6.3) şi<br />
conţinutul părţii C a examenului de bază pentru nivelul 3 (a se vedea tabelul 6), poate fi necesară o<br />
formare suplimentară în celelalte metode END.<br />
Tabelul 2 — Cerinţe minime de formare<br />
Metoda END<br />
10<br />
Nivelul 1<br />
h<br />
2<br />
Nivelul<br />
AT 40 64 48<br />
ET 40 48 48<br />
U<br />
B — Metoda prin<br />
variaţia presiunii<br />
24 32 32<br />
LT C — Metoda cu<br />
24 40 40<br />
gaz trasor<br />
MT 16 24 32<br />
PT 16 24 24<br />
ST 16 24 20<br />
TT 40 80 40<br />
RT 40 80 40<br />
UT 40 80 40<br />
VT 16 24 24<br />
NOTĂ - Pentru RT, orele de formare nu includ formarea în domeniul<br />
protecţiei împotriva radiaţiilor.<br />
h<br />
3<br />
Nivelul<br />
7.2.5 Reducerile posibile ale duratei de formare sunt descrise în continuare, cu condiţia ca,<br />
atunci când sunt aplicabile mai multe reduceri, reducerea totală să nu depăşească 50 % din durata<br />
de formare. Orice reducere necesită acordul organismului de certificare.<br />
a) Pentru toate nivelurile:<br />
⎯ pentru candidaţii care solicită certificarea în mai mult decât o metodă (de exemplu, MT, PT)<br />
sau pentru cei care sunt deja certificaţi şi solicită certificare în altă metodă, atunci când programa<br />
analitică de formare repetă anumite aspecte (de exemplu, tehnologia produselor), numărul total de<br />
h
ore de formare pentru aceste metode (de exemplu, PT, MT, VT) poate fi redus în acord cu programa<br />
analitică;<br />
⎯ pentru candidaţii care au absolvit cu diplomă într-un domeniu relevant un colegiu tehnic sau<br />
o universitate sau care au urmat cel puţin doi ani de studii inginereşti sau ştiinţifice la un colegiu sau<br />
la o universitate, numărul total de ore de formare poate fi redus până la 50 %.<br />
NOTĂ - Este adecvat ca subiectul să fie relevant pentru metoda END (chimie, matematică sau<br />
fizică) şi/sau în legătură cu produsul sau sectorul industrial (chimie, metalurgie, inginerie etc.).<br />
1) Pentru nivelurile 1 şi 2, atunci când certificarea urmărită este limitată:<br />
⎯ ca aplicare (de exemplu, ET, UT automată a barelor, ţevilor, sârmelor sau măsurarea<br />
grosimii cu fascicul ultrasonic normal şi examinarea tablelor de oţel laminate pentru imperfecţiuni de<br />
laminare);<br />
⎯ ca tehnică (de exemplu, RT utilizând numai radioscopie);<br />
durata de formare poate fi redusă până la 50 %.<br />
2) Pentru accesul direct la nivelul 2 RT, atunci când certificarea este limitată la interpretarea<br />
radiografiilor şi la un singur sector de produse, se aplică o cerinţă de formare minimă de 56 h.<br />
7.3 Experienţă industrială END<br />
7.3.1 Generalităţi<br />
Durata minimă a experienţei care trebuie dobândită în sectorul în care candidatul urmăreşte<br />
certificarea trebuie să fie cea definită în tabelul 3. cu reducerile posibile date în 7.3. Atunci când<br />
candidatul urmăreşte certificarea în mai mult decât o metodă, durata totală a experienţei trebuie să<br />
fie suma duratelor de experienţă cerute pentru fiecare metodă.<br />
Pentru certificarea nivel 2, acest standard internaţional se bazează pe ipoteza că experienţa de<br />
lucru este dobândită ca persoană certificată nivel 1. Dacă o persoană este calificată direct pe nivelul<br />
2, experienţa trebuie să constea din suma duratelor cerute pentru nivelul 1 şi nivelul 2. Nu trebuie<br />
acordată nicio reducere a duratei de experienţă.<br />
Pentru toate nivelurile, trebuie definită de către organismul de certificare o perioadă minimă de<br />
experienţă înainte de examen (o fracţiune sau un procent din cerinţa totală din tabelul 3, după caz).<br />
Atunci când urmează ca o parte a experienţei să fie dobândită după reuşita la examen, rezultatele<br />
examenului trebuie să rămână valabile doi ani sau durata totală de experienţă cerută pentru<br />
metodele implicate, care este mai mare.<br />
Dovada documentată a experienţei trebuie confirmată de către angajator şi prezentată<br />
organismului de certificare.<br />
11
Tabelul 3 — Experienţa industrială minimă<br />
Metoda END<br />
luni a<br />
1<br />
12<br />
Experienţa<br />
Nivelul<br />
2<br />
Nivelul<br />
AT, ET, LT, RT, UT, TT 3 9 18<br />
MT, PT, ST, VT 1 3 12<br />
3<br />
Nivelul<br />
a Experienţa de lucru se bazează pe o săptămână nominală de<br />
muncă de 40 h/săptămână sau pe săptămâna legală de muncă. Când un<br />
operator lucrează mai mult de 40 h/săptămână, poate fi creditat cu o<br />
experienţă bazată pe numărul total de ore, dar trebuie să i se ceară să<br />
furnizeze dovada acestei experienţe.<br />
7.3.2 Nivelul 3<br />
Responsabilităţile corespunzătoare nivelului 3 cer cunoştinţe care depăşesc domeniul tehnic al<br />
oricărei metode END specifice. Această cunoaştere cuprinzătoare poate fi dobândită în diverse<br />
moduri, combinând educaţia, formarea şi experienţa. Tabelul 3 detaliază experienţa minimă pentru<br />
candidaţi care au urmat cu succes un colegiu tehnic sau cel puţin doi ani de studii inginereşti sau<br />
ştiinţifice într-un colegiu sau universitate acreditată. Dacă situaţia nu este aceasta, durata trebuie<br />
multiplicată cu 2.<br />
Pentru certificarea nivel 3, acest standard internaţional se bazează pe ipoteza că experienţa de<br />
lucru este dobândită ca persoană certificată nivel 2. Dacă o persoană este calificată direct de pe<br />
nivelul 1 pe nivelul 3, experienţa trebuie să constea din suma duratelor cerute pentru nivelul 2 şi<br />
nivelul 3. Nu trebuie acordată nicio reducere a duratei de experienţă.<br />
7.3.3 Reduceri posibile<br />
7.3.3.1 Reducerile posibile ale duratei de experienţă sunt descrise în continuare, cu condiţia ca,<br />
atunci când sunt aplicabile mai multe reduceri, reducerea totală să nu depăşească 50 % din durata<br />
de experienţă. Orice reducere necesită acordul organismului de certificare.<br />
Atunci când ia în considerare o posibilă reducere a duratei de experienţă, organismul de<br />
certificare ar trebui să ia în considerare următoarele elemente.<br />
⎯ Calitatea experienţei poate fi variabilă iar bunele practici pot fi asimilate mai rapid într-un<br />
mediu unde experienţa este concentrată şi are o relaţie strânsă cu certificarea urmărită.<br />
⎯ Atunci când se acumulează experienţă simultan în două sau mai multe metode END de<br />
suprafaţă, de exemplu, MT, PT şi VT, experienţa dobândită în aplicarea unei metode END poate fi<br />
complementară experienţei dobândite în una sau mai multe alte metode de suprafaţă.
⎯ Experienţa într-un sector pentru o metodă END pentru care este deţinută deja certificarea<br />
poate fi complementară experienţei cu această metodă într-un alt sector.<br />
⎯ Nivelul şi calitatea educaţiei pe care o are candidatul ar trebui luate, de asemenea, în<br />
considerare. Acesta este cazul, în special, pentru nivelul 3, dar se poate aplica şi altor niveluri.<br />
7.3.3.2 Creditul privind experienţa de lucru se poate câştiga simultan în două sau mai multe<br />
metode END acoperite de acest standard internaţional, cu o reducere a experienţei totale cerute<br />
după cum urmează:<br />
⎯ două metode de examinare: reducerea cu 25 % a duratei totale cerute;<br />
⎯ trei metode de examinare: reducerea cu 33 % a duratei totale cerute;<br />
⎯ patru sau mai multe metode de examinare: reducerea cu 50 % a duratei totale cerute.<br />
În toate cazurile, candidatului trebuie să i se ceară să dovedească faptul că, pentru fiecare din<br />
metodele de examinare pentru care urmăreşte certificarea, experienţa sa este egală cu cel puţin 50<br />
% din durata cerută în tabelul 3.<br />
7.3.3.3 În toate cazurile, candidatului trebuie să i se ceară să dovedească faptul că, pentru<br />
fiecare combinaţie de metodă END şi sector pentru care urmăreşte certificarea, experienţa sa este<br />
egală cu cel puţin jumătate din experienţa cerută, iar aceasta nu trebuie să fie niciodată mai mică<br />
decât o lună.<br />
7.3.3.4 Atunci când certificarea urmărită este limitată în aplicare (de exemplu, măsurarea<br />
grosimii sau examinări automate), durata de experienţă poate fi redusă până la 50 %, dar nu trebuie<br />
să fie mai mică decât o lună.<br />
7.3.3.5 Până la 50 % din durata de experienţă practică poate fi obţinută printr-un curs practic<br />
adecvat, a cărui durată poate fi ponderată cu un factor maxim de 5. Această procedură nu trebuie<br />
utilizată împreună cu cea specificată în 7.3.3.4. Cursul trebuie să fie axat pe soluţii practice ale<br />
problemelor de examinare întâlnite frecvent şi ar trebui să comporte o parte importantă de examinare<br />
a probelor cu defecte cunoscute. Programul trebuie aprobat de organismul de certificare.<br />
7.4 Cerinţe referitoare la vedere — toate nivelurile<br />
Candidatul trebuie să furnizeze dovada documentată a unei percepţii vizuale satisfăcătoare<br />
conform următoarelor cerinţe:<br />
a) vederea din apropiere trebuie să permită cel puţin lectura numărului 1 de pe scala Jaeger<br />
sau a literei N în Times Roman 4,5 sau a caracterelor echivalente (având înălţimea de 1,6 mm), la o<br />
distanţă de minimum 30 cm, cu unul sau cu amândoi ochii, cu sau fără corecţie;<br />
13
) percepţia culorilor trebuie să fie satisfăcătoare, astfel încât să permită candidatului să<br />
distingă şi să diferenţieze contrastul dintre culorile sau nuanţele de gri utilizate în metoda END<br />
implicată, aşa cum este specificat de către angajator.<br />
Organismul de certificare poate lua în considerare înlocuirea cerinţei specificate în a) prin<br />
conformitatea cu o alternativă adecvată.<br />
După certificare, verificările acuităţii vizuale trebuie realizate anual şi verificate de către<br />
angajator.<br />
8 Examen de calificare<br />
8.1 Generalităţi<br />
Examenul de calificare trebuie să acopere o metodă END dată, aşa cum este aplicată într-un<br />
sector industrial sau unul sau mai multe sectoare de produse. Organismul de certificare trebuie să<br />
definească şi să publice durata maximă de timp alocat candidatului pentru a susţine fiecare examen,<br />
care trebuie să se bazeze pe numărul şi dificultatea întrebărilor. Timpul mediu alocat pentru<br />
întrebările care necesită răspunsuri descriptive trebuie determinat de organismul de certificare.<br />
8.2 Conţinutul şi notarea examenului pentru nivelul 1 şi nivelul 2<br />
8.2.1 Examen general<br />
Examenul general trebuie să cuprindă numai întrebări alese la întâmplare din colecţia de<br />
întrebări de cunoştinţe generale a organismului de certificare sau a organismului de calificare<br />
autorizat, care este în vigoare în momentul examenului. Trebuie să i se ceară candidatului să<br />
răspundă, ca un minimum, la numărul de întrebări cu răspunsuri multiple indicat în tabelul 4.<br />
Dacă nu este specificat altfel în reglementările naţionale, în cazul metodei radiografice trebuie<br />
să aibă loc un examen suplimentar privind protecţia contra radiaţiilor.<br />
Examenele privind metoda de examinare radiografică pot cuprinde fie radiaţiile X, fie radiaţiile<br />
gama, fie ambele tipuri, în funcţie de procedura organismului de certificare.<br />
Tabelul 4 — Număr minim cerut de întrebări — Examene generale<br />
8.2.2 Examen specific<br />
Metoda END Număr de<br />
întrebări<br />
AT, ET, TT, 40<br />
RT, UT<br />
LT, MT, PT, 30<br />
ST, VT<br />
14
Examenul specific trebuie să cuprindă numai întrebări alese din colecţia de întrebări specifice a<br />
organismului de certificare sau a organismului de calificare autorizat, asociate cu sectorul<br />
(sectoarele) implicat(e).<br />
În timpul examenului specific, trebuie să i se ceară candidatului să răspundă la un număr de cel<br />
puţin 20 de întrebări cu răspunsuri multiple, incluzând întrebări care cuprind calcule, proceduri END<br />
şi întrebări despre coduri, standarde şi specificaţii.<br />
Dacă examenul specific acoperă două sau mai multe sectoare, numărul minim de întrebări<br />
trebuie să fie de cel puţin 30, distribuite uniform între sectoarele industriale sau de produse implicate<br />
(a se vedea anexa A).<br />
8.2.3 Examen practic<br />
8.2.3.1 Examenul practic trebuie să includă efectuarea examinării pe probele pentru examen<br />
prescrise, înregistrarea (iar în cazul candidaţilor pentru nivelul 2, interpretarea) informaţiilor rezultate<br />
în măsura cerută şi raportarea rezultatelor în formatul cerut. Probele utilizate pentru formare nu<br />
trebuie să fie utilizate la examen.<br />
8.2.3.2 Fiecare probă pentru examen trebuie identificată fără echivoc şi trebuie să dispună de o<br />
fişă de identificare a probei pentru examen care să cuprindă toate reglajele echipamentului utilizat<br />
pentru detectarea discontinuităţilor specificate conţinute în probă, care trebuie să fie unic identificată<br />
printr-o marcare permanentă adecvată, pentru a se asigura că este complet trasabilă. O astfel de<br />
marcare nu trebuie să interfereze cu examinarea practică sau inspecţia probei şi trebuie, în măsura<br />
posibilităţilor, să fie ascunsă candidatului atunci când proba este utilizată pentru examen. Fiţa de<br />
identificare a probei pentru examen trebuie completată pe baza a cel puţin două examinări<br />
independente şi trebuie validată de către un operator certificat nivel 3, în vederea utilizării la notarea<br />
examenelor. Rapoartele independente pe baza cărora a fost completată fişa de identificare a probei<br />
pentru examen trebuie menţinute ca înregistrări.<br />
8.2.3.3 Probele pentru examen trebuie să fie specifice sectorului, să simuleze geometria<br />
curentă şi să conţină discontinuităţi reprezentative pentru cele care apar în procesul de fabricaţie sau<br />
în exploatare. Discontinuităţile pot fi naturale, artificiale sau induse. Pentru sarcinile de evaluare de<br />
nivel 2, în locul probelor reale pot fi utilizate seturi de date (fişiere) sau filme.<br />
Probele utilizate pentru sarcini de calibrare sau de măsurare (de exemplu, măsurarea grosimii<br />
materialului sau a acoperirii) pot să nu conţină discontinuităţi. Pentru RT, nu este necesar ca proba<br />
să conţină discontinuităţi, în măsura în care acestea sunt reprezentate pe radiografii în vederea<br />
interpretării. În mod similar, pentru AT, TT şi ST, nu este necesar ca proba (probele) să conţină<br />
discontinuităţi în măsura în care acestea sunt reprezentate în seturile de date (fişierele) pentru<br />
interpretare de nivel 2.<br />
NOTĂ - În CEN/TS 15053 [6] sau ISO/TS 22809. [1] sunt date îndrumări referitoare la tipurile de<br />
discontinuităţi din probele pentru examen.<br />
8.2.3.4 Organismul de certificare trebuie să se asigure că numărul de zone sau de volume de<br />
examinat este adecvat nivelului, metodei END şi sectorului implicat şi că aceste zone sau volume<br />
conţin discontinuităţi înregistrabile. Cerinţele referitoare la numărul de probe pentru examen şi<br />
15
numărul de zone sau volume de examinat în cadrul examenelor practice pentru nivelul 1 şi pentru<br />
nivelul 2 sunt date în anexa B.<br />
8.2.3.5 Candidatul pentru nivelul 1 trebuie să respecte instrucţiunea (instrucţiunile) END<br />
furnizată (furnizate) de examinator.<br />
8.2.3.6 Candidatul pentru nivelul 2 trebuie să aleagă tehnica END aplicabilă şi să determine<br />
condiţiile de lucru în relaţie cu un cod, un standard sau o specificaţie dată.<br />
8.2.3.7 Pentru acele examene în care discontinuităţile sunt în mod normal înlocuite de surse<br />
artificiale sau de date, candidatul pentru nivelul 1 trebuie să-şi demonstreze abilitatea de a instala şi<br />
calibra echipamentul, de a-i verifica sensibilitatea şi de a înregistra datele examinării; candidatul<br />
pentru nivelul 2 trebuie, de asemenea, să-şi demonstreze abilitatea de a interpreta şi de a evalua<br />
datele examinării, înregistrate în prealabil.<br />
8.2.3.8 Timpul alocat pentru examen depinde de numărul probelor şi de complexitatea lor.<br />
Timpul mediu alocat trebuie definit de către organismul de certificare. Se recomandă ca timpul maxim<br />
alocat pentru fiecare zonă sau volum examinat să fie:<br />
a) pentru nivelul 1: 2 h;<br />
b) pentru nivelul 2: 3 h.<br />
8.2.3.9 Candidaţii pentru nivelul 2 trebuie să redacteze cel puţin o instrucţiune END adecvată<br />
personalului de nivel 1, pentru o probă aleasă de examinator.<br />
Timpul maxim alocat, recomandat pentru această parte a examenului, este de 2 h.<br />
8.2.4 Notarea examenului de calificare pentru nivelul 1 şi nivelul 2<br />
8.2.4.1 Examenele generale, specifice şi practice trebuie să fie notate separat. Atunci când se<br />
realizează examene convenţionale pregătite în prealabil pe hârtie, un examinator trebuie să fie<br />
responsabil cu notarea examenelor, prin compararea răspunsurilor cu răspunsuri tip. La latitudinea<br />
organismului de certificare, pot fi utilizate sisteme de evaluare informatizate, care notează automat<br />
răspunsurile candidatului în raport cu date înmagazinate şi notează totalitatea examenului scris în<br />
conformitate cu algoritmi pregătiţi.<br />
8.2.4.2 Notarea examenului practic trebuie să se bazeze pe punctele 1 până la 4 din tabelul 5,<br />
cu coeficienţii de ponderare recomandaţi în funcţie de nivel şi metodă, după caz.<br />
Tabelul 5 — Subiecte şi coeficienţi de ponderare pentru notare — Examen practic<br />
16
Punct a Subiect<br />
1<br />
2<br />
Cunoaşterea aparaturii END, inclusiv funcţionarea<br />
şi verificarea reglajelor aparaturii.<br />
Aplicarea END la proba pentru examen. Aceasta<br />
constă din următoarele părţi:<br />
pentru nivelul 2, alegerea tehnicilor şi<br />
determinarea condiţiilor de lucru;<br />
pregătirea (starea suprafeţei) şi examinarea<br />
vizuală a probei;<br />
17<br />
1<br />
Factor de ponderare<br />
Nivelul<br />
%<br />
2<br />
Nivelul<br />
%<br />
20 10<br />
35 20<br />
3<br />
reglarea aparaturii;<br />
efectuarea examinării;<br />
operaţiile după examinare.<br />
Detectarea şi raportarea discontinuităţilor şi,<br />
pentru nivelul 2, caracterizarea acestora (poziţie,<br />
orientare, dimensiuni şi tip) şi evaluarea lor.<br />
45 55<br />
4<br />
Pentru nivelul 2, redactarea unei instrucţiuni scrise<br />
pentru nivelul 1.<br />
— 15<br />
a<br />
Tabelul D.1 dă îndrumări referitoare la detaliile suplimentare pentru fiecare dintre aceste<br />
puncte, care ar trebui să fie luate în considerare, după caz, de către examinator.<br />
8.2.4.3 Pentru a fi admisibil la certificare, candidatul trebuie să obţină o notă minimă de 70 % la<br />
fiecare din părţile examenului (general, specific şi practic). În plus, la examenul practic trebuie să<br />
obţină o notă minimă de 70 % pentru fiecare probă examinată şi pentru instrucţiunea END, dacă este<br />
cazul.<br />
8.2.4.4 Partea generală şi partea specifică ale examenului sunt evaluate prin compararea<br />
răspunsurilor date de candidat cu răspunsuri tip aprobate de organismul de certificare. Fiecare<br />
răspuns corect dă un punct iar nota atribuită examinării este suma punctelor obţinute. Pentru calculul<br />
final, nota fiecărei examinări este exprimată în procente.<br />
8.2.4.5 Pentru candidaţii de nivel 2, proba pentru care se elaborează instrucţiunea trebuie<br />
evaluată cu o notare generală de 100 conform tabelului D.1. Celelalte probe (fără instrucţiuni) trebuie<br />
evaluate cu o notare generală de 85 conform tabelului D.1 (a se vedea 8.2.4.2), iar nota finală trebuie<br />
calculată prin înmulţire cu 100/85. Instrucţiunea trebuie evaluată cu o notare generală de 15 conform<br />
tabelului D.1 (a se vedea 8.2.4.2) şi, pentru compararea cu valoarea de 70 % cerută în 8.2.4.3,<br />
această valoare trebuie înmulţită cu 100/15.<br />
Pentru AT, instrucţiunea END cerută poate fi întocmită pentru o probă care nu va fi examinată<br />
în timpul examenului practic<br />
8.3 Conţinutul şi notarea examenului pentru nivelul 3<br />
8.3.1 Generalităţi
Toţi candidaţii pentru certificarea de nivel 3, indiferent de metoda END, trebuie să fi reuşit (cu o<br />
notă ≥ 70 %) la examenul practic pentru nivelul 2 în sectorul şi metoda relevante, cu excepţia<br />
elaborării instrucţiunilor END pentru nivelul 1 (a se vedea 8.2.3.9). Un candidat care este certificat<br />
nivel 2 în aceeaşi metodă END şi acelaşi sector de produse sau care a reuşit la examenul practic<br />
nivel 2 pentru metoda END într-un sector industrial aşa cum este definit în anexa A, este exceptat de<br />
la susţinerea din nou a examenului practic pentru nivelul 2. Această excepţie este valabilă numai<br />
pentru sectoarele de produse acoperite de sectorul industrial implicat şi, în oricare alte circumstanţe,<br />
sectorul relevant este cel în care candidatul solicită certificarea pentru nivelul 3.<br />
8.3.2 Examenul de bază<br />
8.3.2.1 Acest examen scris trebuie să evalueze cunoştinţele candidatului în privinţa subiectelor<br />
de bază, utilizând cel puţin numărul de întrebări cu răspunsuri multiple, indicat în tabelul 6. Întrebările<br />
de examen trebuie alese într-un mod imprevizibil din colecţia de întrebări aprobată de organismul de<br />
certificare, care este în vigoare în momentul examenului.<br />
Tabelul 6 — Numărul minim de întrebări cerute pentru examenul de bază<br />
Partea Subiect<br />
A<br />
B<br />
C<br />
Cunoştinţe în ştiinţa materialelor şi în tehnologia<br />
proceselor.<br />
Cunoaşterea sistemului de calificare şi certificare<br />
al organismului de certificare, bazat pe acest standard<br />
internaţional. Pentru acest examen poate fi autorizată<br />
consultarea de lucrări.<br />
Cunoaşterea generală a cel puţin patru metode,<br />
aşa cum se cere pentru nivelul 2, alese de candidat<br />
dintre metodele prezentate în articolul 1. Aceste patru<br />
metode trebuie să includă cel puţin o metodă<br />
volumetrică (UT sau RT).<br />
18<br />
Număr de<br />
întrebări<br />
25<br />
10<br />
15<br />
pentru fiecare<br />
metodă de<br />
examinare (în<br />
total 60)<br />
8.3.2.2 Se recomandă ca examenul de bază să fie promovat primul, el rămânând valabil cu<br />
condiţia ca primul examen referitor la metoda principală să fie promovat într-un termen de cinci ani<br />
de la promovarea examenului de bază. Un candidat care deţine un certificat de nivel 3 valabil este<br />
scutit de repetarea examenului de bază.<br />
8.3.3 Examenul referitor la metoda principală<br />
Acest examen scris trebuie să evalueze cunoaşterea de către candidat a subiectelor privind<br />
metoda principală, utilizând numărul minim cerut de întrebări cu răspunsuri multiple, indicat în tabelul<br />
7. Întrebările pentru examen trebuie alese într-un mod imprevizibil din colecţia de întrebări aprobată<br />
de organismul de certificare, care este în vigoare în momentul examenului.
Tabelul 7 — Număr minim de întrebări cerute pentru examenul referitor la metoda<br />
principală<br />
Partea Subiect<br />
D<br />
E<br />
F<br />
Cunoştinţe de nivel 3 în raport cu metoda de examinare<br />
aplicată.<br />
Aplicarea metodei END în sectorul implicat, inclusiv<br />
codurile, standardele, specificaţiile şi procedurile aplicabile.<br />
Pentru acest examen poate fi autorizată consultarea de<br />
lucrări în ceea ce priveşte codurile, standardele, specificaţiile<br />
şi procedurile.<br />
Redactarea uneia sau mai multor proceduri END în<br />
sectorul implicat. Codurile, standardele, specificaţiile şi alte<br />
proceduri aplicabile trebuie puse la dispoziţia candidatului.<br />
Pentru un candidat care a redactat deja o procedură<br />
END în cadrul unui examen de nivel 3 promovat, organismul<br />
de certificare poate înlocui redactarea unei proceduri cu o<br />
analiză critică a unei proceduri END existente acoperind<br />
metoda şi sectorul relevante şi care conţine erori şi/sau<br />
omisiuni.<br />
8.3.4 Notarea examenelor de calificare pentru nivelul 3<br />
8.3.4.1 Generalităţi<br />
19<br />
Număr de<br />
întrebări<br />
Notarea examenului de bază şi a celui referitor la metoda principală trebuie efectuate separat.<br />
Pentru a fi admisibil la certificare, un candidat trebuie să promoveze atât examenul de bază cât şi cel<br />
referitor la metoda principală.<br />
Pentru cele trei părţi A, B şi C ale examenului de bază şi părţile D şi E ale examenului referitor<br />
la metoda principală, se aplică cerinţele următoare.<br />
Atunci când se realizează examene convenţionale pregătite în prealabil pe hârtie, un<br />
examinator trebuie să fie responsabil cu notarea examenelor, prin compararea răspunsurilor date de<br />
candidat cu răspunsuri tip aprobate de organismul de certificare. Fiecare răspuns corect dă un punct<br />
iar nota atribuită examinărilor este suma punctelor obţinute. Pentru calculul final, nota fiecărei<br />
examinări este exprimată în procente.<br />
La latitudinea organismului de certificare, pot fi utilizate sisteme de evaluare informatizate, care<br />
notează automat răspunsurile candidatului în raport cu date înmagazinate şi notează totalitatea<br />
examenului scris în conformitate cu algoritmi pregătiţi.<br />
8.3.4.2 Examen de bază<br />
Pentru a promova examenul de bază, candidatul trebuie să obţină o notă de cel puţin 70 % la<br />
fiecare din părţile A, B şi C.<br />
30<br />
20<br />
—
8.3.4.3 Examen referitor la metoda principală<br />
Pentru a promova examenul referitor la metoda principală, candidatul trebuie să obţină o notă<br />
de cel puţin 70 % la fiecare din părţile D, E şi F.<br />
A se vedea tabelul D.2 pentru ponderarea recomandată a probei de redactare a unei proceduri<br />
END (partea F).<br />
8.4 Desfăşurarea examenelor<br />
8.4.1 Toate examenele trebuie să se desfăşoare în centre de examinare stabilite, aprobate şi<br />
monitorizate de către organismul de certificare, direct sau prin intermediul unui organism de calificare<br />
autorizat.<br />
8.4.2 Cu ocazia examenului, candidatul trebuie să posede o dovadă valabilă a identităţii sale<br />
şi o convocare oficială la examen, care trebuie arătate la cerere examinatorului sau<br />
supraveghetorului.<br />
8.4.3 Orice candidat care, în timpul examenului, nu se conformează regulilor sau comite un<br />
act fraudulos sau este complice la un astfel de act, trebuie să fie exclus de la orice alt examen o<br />
perioadă de cel puţin un an.<br />
8.4.4 Atunci când se realizează examene convenţionale pregătite în prealabil pe hârtie,<br />
documentele de examen trebuie validate şi aprobate de un examinator, iar notarea trebuie efectuată<br />
în conformitate cu proceduri aprobate de organismul de certificare (a se vedea 8.2.4 şi 8.3.4). Atunci<br />
când se utilizează sisteme de evaluare informatizate care selectează întrebările, prezintă examenul<br />
"scris" al candidatului pe un calculator şi notează examenele, organismul de certificare trebuie să<br />
valideze şi să aprobe sistemul de evaluare informatizat.<br />
8.4.5 Examenele de calificare scrise (informatizate sau convenţionale) şi cele practice trebuie<br />
supravegheate de un examinator sau de unul sau mai mulţi supraveghetori formaţi, plasaţi sub<br />
responsabilitatea examinatorului.<br />
8.4.6 Unui examinator nu trebuie să i se permită să examineze niciun candidat:<br />
a) pe care l-a format în vederea examenului în perioada de doi ani de la data încheierii<br />
activităţilor de formare;<br />
b) care lucrează (permanent sau temporar) în aceeaşi facilitate ca şi examinatorul.<br />
8.4.7 Cu aprobarea organismului de certificare, un candidat poate folosi propriul echipament<br />
pentru susţinerea examenului practic.<br />
8.4.8 Candidaţilor nu trebuie să li se permită să introducă în sala de examen niciun fel de<br />
articole personale fără încuviinţarea specială a examinatorului.<br />
20
8.5 Reexaminare<br />
8.5.1 Un candidat respins datorită unei comportări contrare deontologiei trebuie să aştepte cel<br />
puţin 12 luni înainte de a se prezenta din nou la un examen (a se vedea 8.4.3).<br />
8.5.2 Un candidat care nu a obţinut nota cerută pentru promovare la oricare parte a<br />
examenului, poate fi reexaminat a doua oară la partea (părţile) la care nu a reuşit, cu condiţia ca<br />
reexaminarea să aibă loc nu mai devreme de o lună, doar dacă a încheiat în mod satisfăcător un<br />
program ulterior de formare, acceptabil pentru organismul de certificare şi nici mai târziu de 2 ani<br />
după examenul iniţial.<br />
NOTE - În acest context, "părţile de examen" se referă la: pentru nivelurile 1 şi 2, examenele<br />
general, specific şi practic; pentru examenul de bază de nivel 3, părţile A, B şi C; pentru examenul<br />
referitor la metoda principală de nivel 3, părţile D, E şi F.<br />
8.5.3 Un candidat care nu a reuşit la reexaminare trebuie să solicite şi să susţină din nou<br />
examenul conform procedurii stabilite pentru candidaţii noi.<br />
8.6 Excepţii privind examenele<br />
8.6.1 Un candidat certificat de nivel 1 sau 2, care trece dintr-un sector în altul sau îşi adaugă<br />
un sector în aceeaşi metodă END, nu trebuie să susţină decât examenul specific şi examenul practic<br />
în metoda respectivă, corespunzătoare noului sector.<br />
8.6.2 Un candidat certificat de nivel 3, care trece dintr-un sector în altul sau îşi adaugă un<br />
sector în aceeaşi metodă END, este scutit de repetarea examenului de bază şi a părţii D de nivel 3<br />
din examenul referitor la metoda principală (a se vedea tabelul 7).<br />
9 <strong>Cert</strong>ificare<br />
9.1 Administrare<br />
Un candidat care îndeplineşte toate condiţiile trebuie să fie certificat, iar dovada acestei<br />
certificări trebuie să fie disponibilă din partea organismului de certificare. Aceasta se poate realiza<br />
prin emiterea de certificate pe suport de hârtie şi/sau legitimaţii (a se vedea 9.2) şi/sau prin<br />
descărcarea şi afişarea electronică a informaţiilor relevante de pe site-ul web al organismului de<br />
certificare.<br />
9.2 <strong>Cert</strong>ificate şi/sau legitimaţii<br />
<strong>Cert</strong>ificatele şi/sau legitimaţiile corespondente trebuie să cuprindă cel puţin:<br />
21
a) numele şi prenumele persoanei certificate;<br />
b) data pronunţării certificării;<br />
c) data la care expiră valabilitatea certificării;<br />
d) o referire la acest standard internaţional (ISO 9712:2012);<br />
e) nivelul de certificare;<br />
f) numele organismului de certificare;<br />
g) metoda (metodele) END;<br />
h) sectorul (sectoarele) aplicabil(e);<br />
i) dacă este cazul, domeniul de aplicare al limitărilor certificării şi/sau al aplicaţiilor speciale;<br />
j) un număr unic de identificare a persoanei;<br />
k) semnătura persoanei certificate;<br />
l) o fotografie a persoanei certificate, în cazul unei legitimaţii;<br />
m) un dispozitiv de prevenire a falsificării în legitimaţiei, de exemplu, timbru sec, plastifiere etc.;<br />
n) semnătura reprezentantului desemnat al organismului de certificare.<br />
Poate exista un spaţiu special atît pe certificat cât şi pe legitimaţie pentru semnătura şi ştampila<br />
angajatorului, prin care îl autorizează pe titularul certificatului să lucreze (a se vedea 3.21). Prin<br />
aceasta angajatorul demonstrează că îşi asumă responsabilitatea pentru rezultatele examinării.<br />
9.3 <strong>Cert</strong>ificate digitale<br />
9.3.1 Digital certification may be provided in lieu of or as well as physical (hard copy)<br />
certificate(s). In this case, subject to compliance with national regulations, the following data are<br />
available without request (online, at the website of the certification body) to interested parties:<br />
⎯ denumirea legală, informaţii de contact şi, dacă este cazul, statutul referitor la acreditare al<br />
organismului de certificare;<br />
22
⎯ numele şi prenumele persoanei certificate;<br />
⎯ un număr unic de identificare a persoanei certificate;<br />
⎯ o imagine fotografică a persoanei certificate (datând din ultimii 10 ani);<br />
⎯ datele de emitere şi de expirare a certificării;<br />
⎯ domeniul de aplicare al certificării, inclusiv nivelul, metoda (ele) END şi sectorul (sectoarele)<br />
aplicabile;<br />
⎯ orice limitări ale certificării, dacă este cazul.<br />
9.3.2 Atunci când datele menţionate în 9.3.1 pot fi imprimate direct de pe site-ul web al<br />
organismului de certificare, rezultatul imprimării trebuie să cuprindă o dată a imprimării şi o declaraţie<br />
care stipulează că valabilitatea actuală a certificării poate fi verificată pe site-ul web relevant.<br />
9.4 Valabilitate<br />
9.4.1 Generalităţi<br />
Perioada maximă de valabilitate a certificatului este de cinci ani. Perioada de valabilitate trebuie<br />
să înceapă (data de emitere acertificării) atunci când au fost îndeplinite toate cerinţele pentru<br />
certificare (formare, experienţă, percepţie vizuală satisfăcătoare, reuşita la examen).<br />
<strong>Cert</strong>ificarea este invalidată:<br />
a) pe baza deciziei organismului de certificare, de exemplu, în cazul unei conduite<br />
incompatibile cu procedurile de certificare sau care nu respectă un cod de etică, demonstrate;<br />
b) dacă persoana devine incapabilă fizic să-şi execute sarcinile, pe baza examinării acuităţii<br />
vizuale, efectuate anual sub responsabilitatea angajatorului;<br />
c) dacă are loc o întrerupere semnificativă a activităţii (a se vedea 3.27) în domeniul metodei<br />
pentru care persoana este certificată;<br />
d) dacă persoana nu reuşeşte recertificarea, până când îndeplineşte cerinţele pentru<br />
recertificare sau certificare iniţială.<br />
9.4.2 Revalidare<br />
23
Organismul de certificare trebuie să definească condiţiile de revalidare în cazurile 9.4.1, a) şi b).<br />
For revalidation of the certification after a significant interruption, the individual shall pass a<br />
recertification examination. The certification is revalidated for a new period of validity of five years<br />
from the date of the revalidation Pentru revalidarea certificării după o întrerupere semnificativă,<br />
persoana trebuie să susţină un examen de recertificare. <strong>Cert</strong>ificarea este revalidată pentru o nouă<br />
perioadă de valbilitate de cinci ani de la data revalidării..<br />
10 Reînnoire<br />
10.1 La expirarea primei perioade de valabilitate şi în continuare la fiecare zece ani,<br />
certificarea poate fi reînnoită de către organismul de certificare pentru o nouă perioadă de cinci ani,<br />
prin prezentarea:<br />
a) dovezii documentate a examinării acuităţii vizuale, satisfăcătoare în cursul ultimelor 12 luni;<br />
b) dovezii documentate verificabile a activităţii satisfăcătoare continue, fără întreruperi<br />
semnificative (a se vedea 3.27), în domeniul metodei şi sectorului pentru care este solicitată<br />
reînnoirea certificării.<br />
Dacă nu este satisfăcută condiţia b) de reînnoire, persoana trebuie să urmeze aceleaşi reguli<br />
ca şi în cazul recertificării (a se vedea articolul 11).<br />
10.2 Este responsabilitatea deţinătorului de certificat să iniţieze procedura cerută pentru<br />
reînnoire. Dosarele de reînnoire trebuie prezentate cu şase luni înainte de data de expirare a<br />
certificării. Ca excepţie şi pe baza deciziei organismului de certificare, pot fi luate în considerare<br />
dosare prezentate până la 12 luni după data de expirare. După depăşirea acestei perioade nu se mai<br />
admite nicio excepţie iar candidatului trebuie să i se permită să se prezinte la un examen de<br />
recertificare.<br />
11 Recertificare<br />
11.1 Generalităţi<br />
La expirarea fiecărei perioade secunde de valabilitate (la fiecare 10 ani), persoana certificată<br />
poate fi recertificată de către organismul de certificare pentru o nouă perioadă de cinci ani sau mai<br />
puţin, cu condiţia ca persoana să îndeplinească criteriile de recertificare specificate în 10.1 a) şi<br />
condiţiile aplicabile decrise în continuare.<br />
Este responsabilitatea deţinătorului de certificat să iniţieze procedurile cerute pentru obţinerea<br />
recertificării. Dacă cererea de recertificare este făcută la mai mult de 12 luni după expirarea datei de<br />
valabilitate, trebuie susţinut cu succes un examen complet (general, specific şi practic), pentru nivelul<br />
1 şi nivelul 2 şi un examen referitor la metoda principală, pentru nivelul 3.<br />
24
11.2 Nivelul 1 şi nivelul 2<br />
11.2.1 Deţinătorii de certificate nivelurile 1 şi 2 care solicită recertificarea trebuie să<br />
îndeplinească criteriile specificate în 10.1 b) şi să satisfacă 11.2.2.<br />
11.2.2 <strong>Pers</strong>oana trebuie să promoveze un examen practic care demonstrează menţinerea<br />
competenţelor pentru efectuarea lucrărilor din domeniul de aplicare definit în certificat. Aceasta<br />
trebuie să includă examinări de probe (a se vedea tabelul B.1) adecvate domeniului de aplicare al<br />
certificării de revalidat şi, suplimentar, pentru nivelul 2, redactarea unei instrucţiuni aplicabile pentru<br />
utlizarea de către personalul de nivel 1 (a se vedea 8.2.3.9). În cazul în care persoana nu reuşeşte<br />
să obţină o notă de cel puţin 70 % pentru fiecare probă examinată (ponderată conform îndrumărilor<br />
din tabelul 5) şi, pentru nivelul 2, pentru instrucţiune, trebuie să i se permită să repete de două ori<br />
totalitatea examenului de recertificare după cel puţin şapte zile şi cel mai târziu după şase luni dela<br />
prima susţinere a examenului de recrtificare.<br />
În caz de nereuşită la cele două examene acceptabile, certificatul nu trebuie reînnoit şi, pentru<br />
a obţine din nou certificarea pentru nivelul, sectorul şi metoda implicate, candidatul trebuie să solicite<br />
o nouă certificare. În acest caz nu trebuie acordată nicio excepţie pentru examene în virtutea oricărei<br />
alte certificări valabile deţinute.<br />
11.3 Nivelul 3<br />
11.3.1 Deţinătorii de certificate de nivel 3 care solicită recertificarea trebuie să furnizeze dovada<br />
menţinerii calificării lor confirmate prin:<br />
a) satisfacerea cerinţelor pentru nivelul 3 ale 1.3.2 pentru un examen scris;<br />
b) îndeplinirea cerinţelor pentru un sistem structurat de creditare, aşa cum este dat în anexa C.<br />
<strong>Pers</strong>oana poate decide între examen şi sistemul de creditare pentru recertificare. Dacă este<br />
ales sistemul de creditare şi acesta cere furnizarea de documente ale angajatorului sau accesul întrun<br />
local al angajatorului, persoana trebuie să furnizeze o declaraţie scrisă de aprobare a<br />
angajatorului.<br />
În ambele cazuri (examen scris sau sistem de creditare), persoana trebuie să furnizeze o<br />
dovadă documentată adecvată, acceptabilă de către organismul de certificare, a menţinerii<br />
competenţei sale practice în metodă sau să suţină cu succes un examen practic pentru nivelul 2, aşa<br />
cum este specificat în 11.2.2, cu excepţia redactării de instrucţiuni END.<br />
11.3.2 <strong>Pers</strong>oana trebuie să promoveze un examen scris care cuprinde cel puţin 20 de întrebări<br />
privind aplicarea metodei de examinare în sectorul (sectoarele) implicat (implicate) care să<br />
demonstreze înţelegerea tehnicilor, standardelor, codurilor sau specificaţiilor actuale din domeniul<br />
END şi a tehnologiei aplicate şi, la latitudinea organismului de certificare, cinci întrebări suplimentare<br />
referitoare la cerinţele schemei de certificare.<br />
25
11.3.3 În cazul în care persoana nu reuşeşte să obţină o notă de cel puţin 70 % la examenul de<br />
recertificare, trebuie să i se permită să repete de două ori totalitatea examenului de recertificare.<br />
Perioada în care trebuie promovate toate examinările trebuie să fie de 12 luni, dacă nu există o<br />
extensie a acesteia efectuată de organismul de certificare.<br />
În caz de nereuşită la cele două examene acceptabile, certificatul nu trebuie reînnoit şi, pentru<br />
a obţine din nou certificarea pentru sectorul şi metoda implicate, candidatul trebuie să promoveze<br />
examenul adecvat referitor la metoda principală.<br />
11.3.4 Un candidat care solicită sistemul de creditare şi nu îndeplineşte cerinţele acestuia<br />
trebuie să fie recertificat în conformitate cu 11.3.2. În caz de nereuşită la prima încercare de<br />
recertificare prin examen, trebuie să i se permită o singură repetare a examenului de recertificare în<br />
perioada de 12 luni de la data solicitării recertificării prin sistemul de creditare.<br />
12 Dosare<br />
Organismul de certificare sau organismele sale de calificare autorizate trebuie să menţină:<br />
a) o listă actualizată cu toate persoanele certificate, clasificate după nivel, metoda END şi<br />
sector;<br />
b) un dosar individual pentru fiecare candidat care nu a fost certificat, o perioadă de cel puţin<br />
cinci ani de la data solicitării;<br />
c) un dosar (dosare) individual(e) pentru fiecare persoană certificată şi pentru fiecare persoană<br />
căreia i s-a anulat certificarea, care să conţină:<br />
1) fotografie sau o imagine electronică, datând din ultimii 10 ani,<br />
2) solicitările de candidatură,<br />
3) documentele de examen, cum sunt chestionare, răspunsuri, descrierea probelor, înregistrări,<br />
rezultatele examinărilor, procedurilele END şi fişele de notare,<br />
4) documentele de reînnoire şi de recertificare, inclusiv dovada acuităţii vizuale şi a activităţii<br />
continue,<br />
5) motivele unei eventuale anulări a certificării.<br />
Dosarele individuale trebuie păstrate în condiţii adecvate de securitate şi de confidenţialitate pe<br />
durata valabilităţii certificatului şi încă cel puţin un ciclu complet de certificare expirarea certificării.<br />
26
13 Perioada de tranziţie<br />
13.1 Scopul acestui articol este de a permite iniţierea sistemului atunci când un organism de<br />
certificare aplică programul de certificare pentru o metodă END care nu este cuprinsă încă în schema<br />
sa sau atunci când se organizează un sector nou. Organismul de certificare poate numi temporar ca<br />
examinatori persoane calificate corespunzător, pe o durată care să nu depăşească cinci ani de la<br />
data implementării unei noi metode sau a unui nou sector (a se vedea 3.9), în scopul desfăşurării,<br />
supravegherii şi notării examenelor de calificare. Perioada de implementare de cinci ani nu trebuie<br />
folosită de către organismul de certificare ca mijloc de certificare a candidaţilor care nu îndeplinesc<br />
toate cerinţele de calificare şi certificare ale acestui standard internaţional.<br />
13.2 <strong>Pers</strong>oană calificată corespunzător înseamnă că o astfel de persoană::<br />
a) cunoaşte principiile END şi posedă cunoştinţe specifice în sectorul respectiv;<br />
b) dispune de experienţă industrială în aplicarea metodei END;<br />
c) posedă aptitudinea de a desfăşura examene;<br />
d) este aptă să interpreteze chestionarul şi rezultatele examenelor de calificare.<br />
13.3 In perioada de doi ani de la data numirii lor, aceşti examinatori trebuie să îşi<br />
dobândească certificarea prin satisfacerea cerinţelor pentru recertificare aşa cum este descris în<br />
11.3.1<br />
14 Tranziţia între EN 473:2008, [4] ISO 9712:2005 şi acest standard internaţional<br />
Orice certificare în conformitate cu EN 473:2008 [4] şi/sau ISO 9712:2005, pronunţată înainte de<br />
publicarea acestui standard internaţional, rămâne valabilă până la următoarea etapă obligatorie în<br />
procesul de certificare, adică reînnoirea recertificării, care trebuie efectuată în conformitate cu acest<br />
standard internaţional..<br />
Orice certificare în conformitate cu acest standard internaţional este considerată că<br />
îndeplineşte cerinţele celor două standarde EN 473:2008 şi ISO 9712:2005; în consecinţă, orice<br />
cerinţă de certificare conform unuia sau celuilalt dintre cele două standarde este îndeplinită printr-o<br />
certificare în conformitate cu acest standard internaţional.<br />
<strong>Calif</strong>icarea personalului operator pentru examinări nedistructive<br />
Formarea profesională a adulţilor, în ţara noastră, face obiectul preocupărilor Consiliului<br />
Naţional de Formare Profesională a Adulţilor (CNFPA) care are rol consultativ în fundamentarea şi<br />
promovarea politicilor şi strategiilor de formare profesională a adulţilor. Acest organism autorizează<br />
furnizorii de pregătire profesională a adulţilor, care pot fi universităţi, centre de pregătire, centre de<br />
perfecţionare, asociaţii profesionale etc.<br />
27
Centrul de formare trebuie să-şi demonstreze capabilitatea înainte de începerea cursului prin<br />
depunerea unui dosar cu documente la organismul care va organiza examenul de autorizare.<br />
Documentele trebuie să ateste faptul că centrul respectiv are prevăzută activitatea de formare în<br />
statut, are spaţiile şi dotările necesare pentru organizarea cursurilor de formare şi are lectori agreaţi<br />
de organismul de autorizare, certificaţi la un nivel superior celui pentru care predau (dacă predă<br />
cursanţilor pentru nivel 2, este necesar ca lectorul să deţină nivelul 3).<br />
Standard<br />
ocupaţional<br />
+<br />
SR EN 473<br />
Profesare<br />
în domeniu<br />
nereglementat,<br />
în Romania<br />
C N F P A<br />
Autorizare<br />
Centru de<br />
formare<br />
Curs de<br />
specializare END:<br />
metoda; nivelul.<br />
Examen de absolvire<br />
<strong>Cert</strong>ificat de absolvire<br />
Înscriere:<br />
- cerere (nivel, metodă)<br />
- certificat de absolvire<br />
- dovadă experienţă<br />
- certificat medical<br />
Supraveghere<br />
Înnoire periodică<br />
Recertificare<br />
28<br />
Solicitant<br />
Inscriere:<br />
- cerere curs END<br />
(nivel, metodă);<br />
- adeverinţă. de studii.<br />
Aviz curs<br />
Organism de certificare:<br />
ISCIR, AFER, CNCAN<br />
Examen de<br />
certificare<br />
(autorizare)<br />
<strong>Cert</strong>ificat de<br />
competenţă<br />
(autorizaţie)<br />
Profesare in<br />
domeniul<br />
reglementat,<br />
în România
SR EN 473<br />
Schema obţinerii unui certificat de competenţă<br />
în examinări nedistructive pentru a profesa în România<br />
Solicitant<br />
Centru de<br />
formare<br />
Curs de<br />
specializare END:<br />
metoda; nivelul.<br />
Examen de absolvire<br />
<strong>Cert</strong>ificat de absolvire<br />
Înscriere:<br />
- cerere (nivel, metodă)<br />
- certificat de absolvire<br />
- dovadă experienţă<br />
- certificat medical<br />
Supraveghere<br />
Înnoire periodică<br />
Recertificare<br />
Recunoastere<br />
centru<br />
Aviz<br />
curs<br />
Organism de certificare<br />
recunoscut în UE<br />
29<br />
Examen de<br />
certificare<br />
(autorizare)<br />
<strong>Cert</strong>ificat de<br />
competenţă<br />
(autorizaţie)<br />
Profesare in<br />
domeniul<br />
END în<br />
Uniunea<br />
Europeană<br />
Inscriere:<br />
- cerere curs END<br />
(nivel, metodă)<br />
- adeverinţă. de<br />
studii.<br />
Organism<br />
european de<br />
acreditare<br />
Acreditare<br />
organism de<br />
certificare din<br />
România<br />
Schema obţinerii unui certificat de competenţă<br />
în examinări nedistructive, pentru a profesa în Uniunea Europeană<br />
Furnizorii de pregătire profesională a adulţilor eliberează certificate de absolvire, în urma<br />
desfăşurării unor programe de iniţiere / perfecţionare / speciali-zare. În domeniul examinăriilor<br />
nedistructive, se organizează cursuri de specializare pentru absolvenţi de liceu sau şcoli<br />
echivalente sau pentru absolvenţi ai învăţă-mântului superior. Aceste certificate permit absolventului<br />
cursului de specializare să practice ocupaţia pentru care s-au pregătit, pe teritoriul ţării noastre şi, de<br />
curând, şi în UE. Excepţie fac unele domenii reglementate în care, este necesară, în plus, şi o
autorizare (certificare) din partea unui organism independent de certificare, de exemplu ISCIR<br />
(pentru cazane, recipienţi sub presiune şi instalaţii de ridicat), sau AFER (pentru material rulant),<br />
autorizarea fiind acordată numai absolvenţilor cursului de specializare.<br />
Numărul minim de ore recomandat, pentru pregătire, este specificat în normele CR11 şi EN<br />
473 pentru fiecare metodă . Accesul direct pe nivelul 2 necesită cumularea orelor recomandate<br />
pentru nivelele 1 şi 2. Pentru cursanţii cu studii superioare, normele, mai sus menţionate, admit o<br />
reducere cu 50% a numărului minim de ore recomandat pentru pregătire.<br />
Absolvirea cursului de specializare este marcată printr-un examen organizat de centrul de<br />
formare, în faţa unei comisii de examen alcătuită din reprezentanţi ai centrului, ai forului care<br />
coordonează la nivel naţional activitatea de formare profesională a adulţilor şi care va elibera<br />
certificatul de absolvire a cursului (în ţara noastră, Consiliul Naţional pentru Formarea Profesională a<br />
Adulţilor CNFPA) şi reprezentanţi ai instituţiei care va organiza examenul de autorizare (de exemplu,<br />
ISIM CERT END, ISCIR, CNCAN, AFER, TÜV, LLOYD etc.).<br />
Examenul constă într-o probă teoretică scrisă, o probă practică şi întrebări adresate de comisie<br />
absolventului. În urma examenului, dacă se obţine un anumit punctaj, cursantul este declarat admis,<br />
după care primeşte un <strong>Cert</strong>ificat de absolvire şi o anexă descriptivă, în care sunt precizate<br />
competenţele obţinute<br />
<strong>Cert</strong>ificarea personalului operator pentru examinări nedistructive<br />
<strong>Cert</strong>ificarea, conform normelor europene EN 45000, este acţiunea prin care o terţă parte<br />
demonstrează că este, în mod rezonabil, îndreptăţită să se aştepte că un produs/proces/serviciu<br />
este conform cu condiţiile specificate. În cazul de faţă, terţa parte este un organism independent de<br />
certificare. Pe baza unei proceduri agreate, el demonstrează calificarea unui operator în examinări<br />
nedistructive, pentru o metodă, un nivel şi un sector industrial şi-i eliberează acestuia un certificat de<br />
competenţă.<br />
De regulă, la acordarea certificatului, denumit uneori şi autorizaţie, se au în vedere: calificarea<br />
persoanei respective (pe baza certificatului de absolvire), experienţa în domeniu şi aptitudinile fizice.<br />
Participarea la examenul de autorizare. După ce se vor îndeplini cerinţele privind perioada<br />
de practică (v. tab. 9.2), la cererea organizaţiei din care provine absolventul sau la solicitarea<br />
personală a acestuia, instituţia cu drept de autorizare (de fapt un organism de certificare)<br />
organizează examenul de autorizare (ISCIR, CNCAN etc.). În urma absolvirii acestui examen,<br />
absolventul primeşte autorizaţia care-i dă dreptul să lucreze ca operator în specializarea dobândită<br />
şi domeniul de competenţă al organismului de certificare şi să semneze documente adecvate<br />
nivelului de pregătire (I, II sau III). Acest document are valabilitate o anumită perioadă timp,<br />
prestabilită şi cunoscută. În timpul valabilităţii documentului, persoana certificată este sub<br />
supravegherea organismului de certificare. După expirarea termenului, valabilitatea certificatului se<br />
poate prelungi pe o altă perioadă.<br />
Observaţii:<br />
- Există o variantă încă nefinalizată, actualmente în fază de propunere, prin care personalul<br />
poate să îşi facă pregătirea pe cont propriu, ca autodidact, şi apoi să se prezinte doar la<br />
examenul de autorizare. Si acest traseu implică şi dovedirea prin documente a unei perioade<br />
de practică, efectuată într-un laborator acreditat.<br />
- Până în prezent, marea majoritate a persoanelor calificate în domeniul END, au solicitat<br />
autorizare ISCIR sau CNCAN şi doar un procent încă mic, cca 20 % doresc alt tip de<br />
recunoaştere.<br />
Metodele şi specialităţile de examinare nedistructivă pentru care se eliberează autorizaţii în<br />
România, conform, normelor specificate, sunt prezentate în tabelul 1.<br />
Tabelul 1 — Metode şi termeni abreviaţi<br />
Metoda END Termeni abreviaţi<br />
Examinare prin emisie acustică AT<br />
30
Metoda END Termeni abreviaţi<br />
Examinare prin curenţi turbionari ET<br />
Examinare prin termografie cu radiaţii infraroşii TT<br />
Verificarea etanşeităţii LT<br />
Examinare magnetoscopică MT<br />
Examinare cu lichide penetrante PT<br />
Examinare radiografică RT<br />
Verificarea tensiunilor cu traductor tensometric ST<br />
Examinare cu ultrasunete UT<br />
Examinare vizuală VT<br />
Observaţii:<br />
- În cazul în care autorizaţia se solicită pentru toate specialităţile unei metode, în autorizaţie<br />
se va trece doar simbolul metodei.<br />
- În cazul în care autorizaţia se solicită numai pentru anumite specialităţi dintr-o metodă, în<br />
autorizaţie se va trece simbolul metodei urmat de simbolul specialităţilor, în paranteză.<br />
- În cazul în care autorizaţia se solicită pentru personal care va lucra pe o instalaţie automată<br />
de examinări nedistructive, în autorizaţie se va trece litera A, înaintea metodei.<br />
Condiţii pentru autorizare<br />
După susţinerea examenului de absolvire a cursului şi obţinerea certificatului de absolvire,<br />
personalul şcolarizat se poate prezenta la examenul de autorizare doar după parcurgerea unei<br />
perioade de practică.<br />
Stagiul minim de practică în vederea autorizării, precizat în luni, pentru fiecare metodă şi nivel,<br />
are o durată precizată în tabelul 2.<br />
Tabelul 2 — Cerinţe minime de formare<br />
Metoda END<br />
B — Metoda prin<br />
U variaţia presiunii<br />
LT C — Metoda cu gaz<br />
trasor<br />
Nivelul 1<br />
h<br />
31<br />
Nivelul 2<br />
h<br />
Nivelul 3<br />
h<br />
AT 40 64 48<br />
ET 40 48 48<br />
24 32 32<br />
24 40 40<br />
MT 16 24 32<br />
PT 16 24 24<br />
ST 16 24 20<br />
TT 40 80 40<br />
RT 40 80 40<br />
UT 40 80 40<br />
VT 16 24 24<br />
NOTĂ - Pentru RT, orele de formare nu includ formarea în<br />
domeniul protecţiei împotriva radiaţiilor.
Stagiul de practică se poate efectua în cadrul laboratorului de examinări nedistructive acreditat,<br />
al agentului economic de unde provine cursantul sau în alte laboratoare, care întrunesc aceleaşi<br />
condiţii privind recunoaşterea şi tipul de lucrări efectuate.<br />
Examenul de autorizare este ultima etapă în certificarea personalului. Acesta constă dintr-o<br />
probă teoretică şi o probă practică, în faţa unei comisii desemnată de autoritatea cu drept de<br />
autorizare.<br />
Cerinţele precizate în CR11 şi EN 473 pentru accesul la examen sunt: vârsta minimă 18 ani,<br />
absolvirea unei forme de învăţământ obligatoriu (minim şcoală profesională sau liceu pentru nivel 2),<br />
absolvirea unui curs de pregătire în vederea certificării avizat şi, în plus, îndeplinirea condiţiilor de<br />
sănătate necesare pentru a putea efectua examinări nedistructive aplicând metoda pentru care<br />
urmează a fi autorizat.<br />
Din punct de vedere medical, vor fi admise să lucreze, în domeniul examinărilor nedistructive<br />
persoanele care, în urma verificării medicale, îndeplinesc următoarele cerinţe:<br />
- acuitatea vizuală naturală sau corectată să fie suficient de bună, astfel încât persoana<br />
respectivă să poată citi literele nr.1 de pe tabloul Jaeger, de la o distanţă minimă de 30 cm;<br />
- să distingă şi să diferenţieze contrastul dintre culorile folosite în cadrul metodei de<br />
examinare nedistructivă pentru care urmează să fie autorizat;<br />
- să aibă abilitatea de a percepe teste tip mozaic (Ortho – Rather) cu punerea în evidenţă a<br />
cel puţin opt plăcuţe de acest tip sau similare;<br />
- în unele cazuri, să aibă capacitatea de a lucra la înălţime, capacitatea de efort fizic sau alte<br />
cerinţe special impuse în cazul în care autorizaţia este solicitată pentru a lucra cu radiaţii<br />
penetrante.<br />
Pentru autorizarea de nivel 3 este necesar ca, pe lângă condiţiile precizate mai sus pentru<br />
nivelul 2, persoanele interesate să efectueze o perioadă de practică în domeniu, ca personal<br />
autorizat de nivel 2, cuprinsă între 2 şi 8 ani, în funcţie forma de învăţământ iniţial absolvită.<br />
În plus, normele precizează că este necesar ca persoanele respective să aibă cunoştinţe şi<br />
aptitudini privind:<br />
- elemente şi principii generale privind examinarea nedistructivă industrială;<br />
- cunoştinţe teoretice şi practice care să permită stabilirea celei mai adecvate tehnici de<br />
examinare;<br />
- aptitudini generale pentru interpretarea şi compararea diverselor coduri, standarde,<br />
prescripţii tehnice şi specificaţii cu privire la examinările nedistructive;<br />
- cunoştinţe generale cu privire la posibilităţile şi limitele celorlalte metode de examinare<br />
nedistructivă;<br />
- proprietăţi fizico-mecanice ale materialelor;<br />
- principii fundamentale ale fabricaţiei şi tehnologiei produselor;<br />
- prelucrarea materiilor prime, procese metalurgice, produse de bază, producerea<br />
semifabricatelor şi a lingourilor;<br />
- procedee de turnare, tratamente termice;<br />
- procedee de prelucrare prin deformare plastică la rece şi la cald (laminare, extrudare,<br />
tragere, forjare liberă şi în matriţă;<br />
- sudarea, placarea, recondiţionarea;<br />
- finisarea suprafeţelor şi protecţia coroziunii.<br />
În rezumat, o persoană care doreşte să activeze în domeniul examinărilor nedistructive,<br />
trebuie să parcurgă următoarele etape :<br />
- să – şi definitiveze studiile generale (învăţământ mediu sau superior);<br />
- să urmeze unul sau mai multe cursuri de specializare, câte unul pentru fiecare metodă<br />
pentru care se solicită specializarea, începând cu nivelul 1 sau direct nivelul 2, şi să obţină<br />
certificatul de absolvire;<br />
32
- să demonstreze aptitudinile fizice, necesare pentru practicarea acestei ocupaţii (starea de<br />
sănătate);<br />
- să acumuleze experienţă în domeniu şi să demonstreze prin acte doveditoare acest lucru;<br />
- să susţină examenul de certificare (autorizare);<br />
- la expirarea perioadei de valabilitate a certificatului (autorizaţiei) să-şi reînoiască certificarea<br />
sau să se recertifice, conform procedurii organismului independent de certificare.<br />
9.4. Standardul ocupaţional<br />
În concepţia CNFPA, a fi competent într-o ocupaţie, presupune:<br />
- a aplica cunoştinţe tehnice de specialitate;<br />
- a analiza şi a lua decizii;<br />
- a folosi creativitatea;<br />
- a lucra împreună cu alţii, ca membru al unei echipe;<br />
- a comunica eficient;<br />
- a te adapta la mediul în care se desfăşoară munca respectivă;<br />
- a face faţă situaţiilor neprevăzute.<br />
După cum se observă, unele competenţe se pot dobândi în procesul de calificare, altele prin<br />
autoeducare, iar altele sunt intrinseci persoanei respective. Pentru a afla lista competenţelor cerute<br />
operatorilor END, accesaţi site-ul web w.w.w.cnfpa.ro/standarde ocupaţionale.<br />
Competenţele necesare unui operator care lucrează în domeniul END sunt descrise sintetic în<br />
standardul ocupaţional (în Romania A25/2007 din domeniul: Construcţii de maşini, mecanică fină,<br />
echipamente şi aparatură, cod COR: 315204) pentru ocupaţia: Operator control nedistructiv.<br />
Descrierea ocupaţiei<br />
Operatorul control nedistructiv se ocupă cu: verificarea produselor, materialelor sau<br />
structurilor reale pe baza unor specificaţii tehnice prestabilite pentru a evidenţia neconformităţi şi a<br />
stabili nivelul de calitate folosind mijloace de investigare specifice. Controlul (examinarea)<br />
nedistructiv(ă) presupune:<br />
- analiza documentaţiei aferente controlului /examinării nedistructiv /e: planul de inspecţie,<br />
procedurile de lucru, standardele sau normele care precizează criteriile de acceptabilitate a<br />
defectelor, documentaţia impusă de beneficiar privind nivelul de calitate al produsului<br />
examinat;<br />
- alegerea metodei de examinare adecvate relevării defectelor (neconformităţilor sau<br />
imprefecţiunilor) posibile: cu ultrasunete, cu radiaţii penetrante, cu lichide penetrante, cu<br />
pulberi magnetice, cu curenţi turbionari, de verificare a etanşeităţii, prin analiza emisiei<br />
acustice, prin termografiere etc.;<br />
- stabilirea tehnicii optime şi, implicit, a echipamentului necesar aplicării metodei de<br />
examinare;<br />
- stabilirea accesoriilor şi consumabilelor: palpatoare, filme, cuplanţi, lichide penetrante,<br />
pulberi etc.;<br />
- etalonarea sistemului de examinare în raport cu produsul examinat şi cu condiţiile prevăzute<br />
de către beneficiar pentru examinare (beneficiarul impune adeseori criteriile de<br />
acceptabilitate ale defectelor sau standardul după care să se lucreze sau etaloanele cu care<br />
să se calibreze);<br />
- stabilirea parametrilor de examinare specifici metodei;<br />
- efectuarea examinării propriu zise;<br />
- interpretarea indicaţiilor de defect şi completarea raportului de examinare;<br />
- înregistrarea rezultatelor.<br />
Operatorul control nedistructiv furnizează informaţiile tehnice necesare la elaborarea<br />
documentaţiei specifice de către departamentul „Calitate”: proceduri/ instrucţiuni de lucru – fişa<br />
33
tehnică de examinare (cu excepţia planului de examinări nedistructive, care, în mod normal, este<br />
conceput de către proiectant).<br />
Operatorul de control nedistructiv execută examinări nedistructive, care presupun încercări ce<br />
nu afectează integritatea obiectelor examinate.<br />
- În normele (prescripţiile tehnice elaborate de ISCIR) naţionale sunt precizate, în prezent,<br />
şase metode de examinare nedistructivă, pentru care este necesară certificarea<br />
personalului operator (ultrasunete, radiaţii penetrante, lichide penetrante, pulberi magnetice,<br />
curenţi turbionari, verificarea etanşeităţii). În standardele europene în vigoare sunt opt<br />
metode de examinare nedistructivă pentru care este necesară certificarea personalului (în<br />
plus faţa de cele 6 precizate la nivel naţional sunt: neutronografia şi emisia acustică).<br />
Examinarea nedistructivă vizează adeseori produse sau materiale de foarte mare importanţă<br />
sau periculozitate: şine de cale ferată sau de tramvai, recipienţi sudaţi şi conducte care funcţionează<br />
sub presiune, componente de ascensoare, teleferice, aeronave, componente ale centralelor<br />
nucleare, material rulant, piese de autovehicule, componente ale echipamentelor militare ceea ce<br />
implică o mare responsabilitate din partea operatorului control nedistructiv şi temeinice cunoştinţe<br />
teoretice şi abilităţi practice necesare aplicării corecte a metodei de examinare pentru a obţine<br />
rezultate credibile şi bine fundamentate.<br />
Ocupaţia de Operator control nedistructiv cuprinde un ansamblu de activităţi efectuate în cadrul<br />
unui laborator de Examinări Nedistructive (sau pe teren), conform unui plan de examinări sau de<br />
inspecţie, elaborat de proiectantul produsului sau de către Departamentul Calitate al unei organizaţii.<br />
Operatorii examinează din punct de vedere calitativ materiale, produse sau structuri şi furnizează<br />
informaţiile necesare luării deciziei ADMIS / RESPINS privind calitatea acestora.<br />
Adeseori, un acelaşi produs sau material este supus unor examinări multiple, prin mai multe<br />
metode de examinare nedistructivă, aşa încât să poată fi semnalate toate tipurile de neconformităţi<br />
posibile, specifice materialului / produsului examinat.<br />
Ocupaţia de operator în controlul nedistructiv are strânse legături cu ocupaţiile specifice<br />
încercărilor distructive ale materialelor şi cu cele din domeniul calităţii.<br />
Caracteristicile generale ale ocupaţiei de Operator control nedistructiv sunt:<br />
- ocupaţia implică activităţi de laborator sau pe teren;<br />
- operatorii folosesc proceduri, norme, standarde, desene, instrucţiuni şi documente prin care<br />
se defineşte calitatea produsului;<br />
- ocupaţia implică un înalt nivel de responsabilitate, conştiinciozitate şi seriozitate în muncă<br />
(o eventuală superficialitate poate conduce la consecinţe foarte grave);<br />
- operatorii utilizează aparate complexe, cu valoare mare, adeseori computerizate şi<br />
accesorii, etaloane, traductoare care trebuie folosite cu grijă şi pricepere;<br />
- efectuarea unei examinări implică utilizarea unui sistem de examinare, incluzând aparatura<br />
de măsurare, materiale de bază sau auxiliare şi operatorul prin procedurile / instrucţiunile de<br />
lucru utilizate;<br />
- după efectuarea examinărilor operatorii trebuie să consemneze rezultatele în documente<br />
specifice, să efectueze înregistrări riguroase şi conştiincioase;<br />
- ocupaţia necesită: cunoştinţe temeinice, simţ tehnic, imaginaţie, inteligenţă, profesionalism,<br />
spirit organizatoric, disciplină tehnică, răbdare, atenţie, spirit de echipă, capacitate de<br />
exprimare clară şi concisă, simţul răspunderii, rigurizitate, corectitudine, cinste, atenţie şi<br />
capacitate de a asculta şi de a înţelege nuanţat.<br />
Unităţile de competenţă din standard sunt precizate în tabelul 9.3<br />
Categorii de<br />
competenţe<br />
34<br />
Titlul unităţii<br />
FUNDAMENTAL Comunicarea interactivă la locul de muncă<br />
E Lucrul în echipă<br />
Tabelul 9.3
Utilizarea calculatorului<br />
GENERALE PE Aplicarea normelor de sănătate şi securitate în<br />
DOMENIUL DE muncă şi a normelor PSI<br />
ACTIVITATE Aplicarea procedurilor de calitate<br />
SPECIFICE<br />
COMUNE<br />
Întocmirea raportului de examinare<br />
Stabilirea metodei/tehnicii de examinare a<br />
produsului<br />
Elaborarea planului de examinare<br />
Pregătirea suprafeţei în vederea examinării<br />
Pregătirea examinării<br />
Opţională Elaborarea procedurilor de lucru<br />
Specifice pe Examinare cu radiaţii penetrante<br />
ocupaţii Întreţinere echipamente - examinare cu radiaţii<br />
penetrante<br />
Examinare cu ultrasunete<br />
Întreţinere echipamente - examinare cu<br />
ultrasunete<br />
Examinare cu lichide penetrante<br />
Întreţinere echipamente - examinare cu lichide<br />
penetrante<br />
Examinare cu particule magnetice<br />
Întreţinere echipamente – examinare cu<br />
particule magnetice<br />
Examinare cu curenţi turbionari<br />
Întreţinere echipamente – examinare cu curenţi<br />
turbionari<br />
Examinare pentru verificarea etanşeităţii<br />
Întreţinere echipamente – examinare pentru<br />
verificarea etanşeităţii<br />
La fiecare unitate de competenţă se precizează următoarele cerinţe:<br />
- Gama de variabile<br />
Exemplu de gamă de variabile pentru unitatea de competenţa nr. 1:<br />
Interlocutori: superiori ierarhici, beneficiari, membrii colectivului sau echipei de lucru,<br />
colective de muncă similare, reprezentanţi ai organismelor de supraveghere, operatori de<br />
nivel inferior, pe care trebuie să-i îndrume şi a căror activitate trebuie coordonată.<br />
Surse de informare: ordine de serviciu, documentaţii tehnice/normative, documente de<br />
evidenţă şi raportare a activităţii, cataloage de componente, instrucţiuni de serviciu.<br />
Informaţii despre activitate: lucrări executate/neexecutate/lucrări recepţinate/nerecepţionate/materiale/subansamble.<br />
- Activităţi<br />
Exemplu de activităţi pentru unitatea de competenţă nr. 1: analiza în echipă, a<br />
documentaţiei tehnice; analiza obiectului de examinat; stabilirea echipei de lucru; consultări<br />
cu şefii ierarhici privind echipamentul disponibil; organizarea unor examinări pe teren;<br />
informări periodice pentru îmbunătăţirea calităţii produsului; analiza criteriilor de<br />
acceptabilitate a defectelor; verificarea documentelor.<br />
35
- Canale de comunicare: formale – definite prin structura organizatorică în vederea realizării<br />
sarcinilor specifice şi informale - în cadrul echipei de lucru.<br />
- Forme de comunicare: orală sau scrisă; verbală / nonverbală.<br />
- Tipuri de comunicare: verticală (între niveluri ierarhice diferite cu sens<br />
ascendent/descendent), orizontală sau diagonală. Comunicarea se face cu superiorii<br />
ierarhici, colegii, beneficiarii lucrării sau colective de muncă din alte unităţi economice.<br />
- Mijloace de comunicare: directă, documente de evidenţă şi raportare a activităţii, reţeaua<br />
telefonică de comunicare, intranet, e-mail, fax.<br />
- Ghid pentru evaluare<br />
Exemplu la unitatea de competenţă nr.1<br />
Cunoştinţele necesare se referă la: terminologia de specialitate, standarde naţionale şi<br />
internaţionale în domeniu, mijloace de comunicare, surse de informare. La evaluare se<br />
urmăreşte: capacitatea de a comunica eficient în situaţii concrete, capacitatea de a se<br />
exprima oral şi în scris, capacitatea de argumentare, tonul utilizat şi atitudinea faţă de<br />
interlocutor, capacitatea de a se adapta la interlocutor şi la situaţii neprevăzute.<br />
36
<strong>Cert</strong>ificarea personalului operator pentru examinări nedistructive<br />
9.5. Programe minimale<br />
Pentru recunoaşterea pregătirii, efectuate exclusiv în centre autorizate în acest<br />
sens, normele internaţionale impun parcugerea unor capitole de curs în mod<br />
obligatoriu şi efectuarea unor lucrări practice de laborator.<br />
În cele ce urmează sunt prezentate programele minimale pentru acele calificări<br />
pentru care se fac şcolarizări în Romania. În numărul de ore sunt incluse cursuri +<br />
activităţi practice de laborator<br />
9.5.1. Programa analitică VT<br />
Numărul minim de ore pentru nivel 2 este de 40 ore.<br />
1. Introducere: definirea examinării vizuale; istoria examinării vizuale;<br />
aplicaţii ale examinării vizuale, defecte detectabile.<br />
2. Noţiuni fundamentale, vederea: ochiul ca aparat optic, sistemul receptor;<br />
vederea – mecanismul formării imaginilor, acomodarea (fiziologia vederii, limitări),<br />
adaptarea; vederea binoculară, iluzii optice, îmbunătăţirea imaginii; vederea cromatică<br />
– perturbări; metode de verificare a vederii – acuitatea vizuală şi vederea culorilor,<br />
iluminarea: noţiuni fundamentale despre lumină; mărimi fizice, contrast, culoare,<br />
reflexie, refracţie; măsurarea iluminarii; nivele de iluminare recomandate.<br />
3. Tehnici de iluminare pentru inspecţie, caracteristicile (atributele)<br />
obiectului examinat: curăţenia, culoarea, starea suprafeţei, textura şi reflectanţa,<br />
geometria, factorii ambientali şi fiziologici: iluminarea, atmosfera, confortul, distanţa,<br />
poziţia şi înălţimea, oboseala, sănătatea, atitudinea psihică a observatorului, percepţia<br />
vizuală, ce văd ochii, ce reţin ochii, când percepţia este eronată, ce doreşte<br />
proiectantul, ce urmăreşte inginerul să fie văzut; randamentul vizual, contrastul,<br />
orbirea, metode de vizualizare directă şi la distanţă.<br />
4. Echipamentul: oglinzi, prisme, lupe, lentile, microscoape, instrumente de<br />
mărire, instrumente pentru examinarea unor suprafeţe interioare sau greu accesibile,<br />
endoscoape boroscoape, (endoscoape rigide) şi fibroscoape (endoscoape flexibile),<br />
alegerea dotării pentru endoscopie, calitatea imaginii în cazul endoscoapelor rigide şi<br />
flexibile, accesorii pentru înregistrare, accesorii optice şi mecanice, televiziune cu<br />
circuit închis CCT (Closed Circuit Television), combinaţia de endoscoape şi de<br />
camere CCD (Charge-coupled devices), utilizarea camerelor CCD la examinarea<br />
vizuală, mijloace auxiliare, sisteme bazate pe calculator, sisteme de poziţionare şi de<br />
transport în examinarea vizuală la distanţă, surse de lumină, tehnici de iluminare şi<br />
iluminare specială, filtre optice, instrumente de măsurare (rigle, lere, calibre etc.),<br />
echipamente pentru examinarea la distanţă, periscoape, binocluri.<br />
5. Discontinuităţi de material, discontinuităţi inerente, discontinuităţi de<br />
procesare primară: discontinuităţi în piese forjate, discontinuităţi în produse laminate,<br />
discontinuităţi de tragere, extrudare şi perforare, discontinuităţi în piese turnate,<br />
1
2<br />
Introducere în defectoscopia nedistructivă<br />
discontinuităţi produse la sudare, la brazare şi lipire, discontinuităţi de procesare<br />
secundară, discontinuităţi produse în exploatare, discontinuităţi induse ambiental.<br />
6. Examinarea vizuală conform procedurilor specifice, documentaţia, momentul,<br />
tipul şi metodologia examinarii vizuale: definirea problemei de control,<br />
caracteristici de verificat şi tipul examinării, efectuarea examinării, alegerea<br />
parametrilor: obiectivele inspecţiei, puncte de verificare a inspecţiei, planuri de<br />
eşantionare pentru examinarea vizuală, metode de eşantionare, planuri de eşantionare<br />
pentru testarea unor caracteristici, scheme de inspecţie, proceduri documentate,<br />
standarde de examinare / calibrare, rapoarte şi alte documente.<br />
7. Criterii de acceptare / respingere: pe bază subiectivă (calitativ) şi pe bază<br />
obiectivă (cantitativ), evaluarea rezultatelor conform criteriilor de acceptare<br />
8. Înregistrări şi rapoarte: metodă subiectivă şi metodă obiectivă, metode de<br />
înregistrare.<br />
9. Protecţia în examinarea optico-vizuală: protecţie la surse de lumină şi de<br />
radiaţii, factorul termic, pericolul “albastru”, fotosensibilizanţi, recomandări de<br />
protecţie vizuală.<br />
10. Standarde si norme cu privire la examinarea optico-vizuală: standarde<br />
emise de Asociaţia de Standardizare din România (ASRO), standarde emise de<br />
Comitetul European de Standardizare (CEN), standarde emise de instituţii / organisme<br />
naţionale de standardizare. Terminologie asociată cu examinarea optico-vizuală<br />
11. Inspectarea instalaţiilor industriale: exemple de aplicaţii, endoscopia în<br />
combinaţie cu alte metode END, metode de măsurare a caracteristicilor de interes,<br />
stabilite prin examinare vizuală, metoda mecanică de măsurare, metoda de măsurare a<br />
umbrei, metode de măsurare în sistemul OLYMPUS<br />
9.5.2. Programa analitică MT<br />
Numărul minim de ore, care include teorie şi lucrări practice de laborator, este<br />
precizat în tabelul 9.4 pentru nivelele I şi II.<br />
Tabelul 9.4<br />
Nivel \ Norma CR 11 – ISCIR / EN 473<br />
I 16<br />
II 24<br />
Obs.: numărul de ore se poate reduce în funcţie de nivelul de pregătire la cursanţilor.<br />
1. Introducere. Noţiuni de bază privind examinarea MT. Generalităţi: noţiuni<br />
despre electricitate, producere şi unităţi de măsură, legea lui Ohm, circuit în serie şi<br />
circuit în paralel, curent continuu şi curent alternativ, aparate de măsură în<br />
electricitate, noţiuni despre magnetism: magneţi, poli magnetici, câmp magnetic –<br />
proprietăţi, materiale influenţate de câmpul magnetic, electromagnetism, inducţia<br />
2
<strong>Cert</strong>ificarea personalului operator pentru examinări nedistructive<br />
electromagnetică, materiale influenţate de câmpul magnetic: materiale paramagnetice,<br />
materiale diamagnetice, materiale feromagnetice.<br />
2. Generalităţi privind examinarea cu pulberi magnetice: domeniul de<br />
aplicabilitate, scopul examinării cu particule magnetice, principiile fundamentale ale<br />
metodei, câmp magnetic de magnetizare, inducţie magnetică. permeabilitate,<br />
magnetizaţie, histerezis, câmp de dispersie, magnetizarea cu ajutorul curentului<br />
electric, câmp magnetic circular, crearea câmpului magnetic circular, direcţia şi<br />
intensitatea câmpului magnetic circular, regula mâinii drepte, distribuţia câmpului<br />
circular produs de curentul continuu: într-un conductor nemagnetic solid, într-un<br />
conductor nemagnetic gol, într-un conductor magnetic solid, într-un conductor<br />
magnetic gol, într-un conductor magnetic gol, folosind un conductor central,<br />
distribuţia câmpului circular produs de curentul alternativ: într-un conductor magnetic<br />
solid, într-un conductor magnetic gol, câmp magnetic în piese prin care trece curentul<br />
electric: în piese lungi, solide, cilindrice şi cu formă regulată, în piese cu o formă<br />
neregulată, în piese tubulare, în piese cu găuri prelucrate, fante, caneluri etc.,<br />
discontinuitati detectabile cu ajutorul câmpului magnetic circular; câmp magnetic<br />
longitudinal, crearea campului magnetic longitudinal, sensul şi intensitatea câmpului<br />
magnetic longitudinal creat în bobină, localizarea inducţiei şi a sensibilităţii maxime,<br />
discontinuităţi detectate cu ajutorul câmpului magnetic longitudinal, avantajele<br />
magnetizării longitudinale, dezavantajele magnetizării longitudinale.<br />
3. Clasificarea metodelor de magnetizare în funcţie de aliajul piesei<br />
examinate, configuraţia geometrică a piesei examinate, starea suprafeţei piesei, tipul<br />
curentului de magnetizare: curentul continuu, curentul alternativ, curentul pulsant,<br />
direcţia câmpului magnetic, secvenţa operaţiilor, valoarea densităţii fluxului.<br />
4. Echipamente pentru examinarea cu particule magnetice: considerente<br />
cu privire la alegerea echipamentelor, tipuri de curenţi de magnetizare, echipamente de<br />
examinare manuală, echipamente de inspecţie fixe, semiautomate şi automate,<br />
dispozitive şi accesorii, alegerea si exploatarea echipamentelor pentru examinarea cu<br />
particule magnetice, verificarea echipamentelor de magnetizare si supravegherea<br />
magnetizării. Considerente cu privire la alegerea echipamentelor, particularitatile<br />
curentului continuu, efectul de adâncime, surse de curent continuu, particularităţile<br />
curentului alternativ, efectul ciclic, efectul pelicular, fenomenul de selfinducţie, surse<br />
de curent alternativ, curentul continuu pulsant, comparaţie cu curentul continuu,<br />
particularitătile curentului continuu în alternanţă simplă, surse de curent continuu<br />
pulsant, aplicatii tipice, echipamente de examinare manuală, echipamente de tip<br />
portabil, juguri electromagnetice (electromagneţi portabili), juguri magnetice (magneţi<br />
permanenţi portabili), generatoare de curent cu electrozi de contact, echipamente de<br />
tip staţionar, aparate universale de control, aparate speciale de control, echipamente de<br />
inspecţie fixe, semiautomate şi automate, echipamente de inspecţie mecanizate,<br />
echipamente de inspectie semiautomatizate şi automatizate, dispozitive si accesorii,<br />
mijloace de manipulare, instrumente şi mijloace auxiliare de vizualizare, lampa UV,<br />
instrumente de mărire, alegerea şi exploatarea echipamentelor pentru examinarea cu<br />
particule magnetice, verificarea echipamentelor de magnetizare si supravegherea<br />
magnetizării.<br />
3
4<br />
Introducere în defectoscopia nedistructivă<br />
5. Tehnologia examinării cu pulberi magnetice: pregătirea produselor<br />
supuse examinării, precurăţirea suprafeţei piesei supuse examinării, magnetizarea<br />
piesei supusă examinării, clasificarea metodelor de magnetizare, metoda continuă de<br />
magnetizare, metoda de magnetizare prin remanenţă, alegerea mediului de detecţie şi a<br />
metodei de aplicare a pulberii, pulberi magnetice, caracteristicile pulberilor magnetice,<br />
clasificarea pulberilor magnetice în funcţie de fluidul purtător, clasificarea metodelor<br />
magnetice în funcţie de tipul pulberii, avantajele şi dezavantajele metodei magnetice<br />
uscate, avantajele şi dezavantajele metodei magnetice umede, aplicarea şi utilizarea<br />
pulberilor magnetice, aplicarea şi utilizarea pulberilor uscate, aplicarea şi utilizarea<br />
pulberilor umede, aplicarea şi utilizarea slamurilor / vopselelor magnetice, aplicarea şi<br />
utilizarea polimerilor magnetici, verificarea mediilor de detecţie.<br />
6. Interpretarea indicaţiilor: clasificarea indicaţiilor, interpretarea<br />
indicaţiilor, discontinuităţi existente în materiale, sensibile la controlul magnetic,<br />
discontinuitţi inerente, discontinuităţi de fabricaţie, discontinuităţi de exploatare,<br />
măsurarea iluminării şi iradierii.<br />
7. Înregistrări, prescripţiile tehnice ISCIR cu privire la criteriile de acceptare<br />
a indicaţiilor apărute in urma examinărilor cu particule magnetice.<br />
8. Demagnetizarea: principiul demagnetizării, metode de demagnetizare,<br />
post-curăţarea, raţiuni pentru demagnetizare, raţiuni pentru renunţare la<br />
demagnetizare, principiul demagnetizarii, metode de demagnetizare, demagnetizare în<br />
bobină folosind curent alternativ, demagnetizare în bobină folosind curent continuu,<br />
demagnetizare cu ajutorul jugului, demagnetizare cu ajutorul cablului flexibil,<br />
influenţa materialului şi a câmpului coercitiv asupra demagnetizării. Punctul Curie,<br />
recomandări utile pentru demagnetizare, echipamente pentru demagnetizare, metode<br />
de verificare a eficientei demagnetizarii.<br />
9. Concluzii privind examinarea cu pulberi magnetice: sensibilitatea<br />
controlului cu pulberi magnetice, avantajele si limitările metodei de examinare cu<br />
pulberi magnetice. Concluzii privind examinarea cu pulberi magnetice, comparaţie cu<br />
alte metode: metoda radiografică, examinarea cu lichide penetrante, examinarea cu<br />
ultrasunete, examinarea cu curenţi turbionari.<br />
10. Norme şi standarde în vigoare referitoare la MT: STAS 10042 – 90<br />
Control nedistructiv magnetic. Terminologie, STAS 8539 – 85 Defectoscopie cu<br />
pulberi magnetice, Standardele ASTM seria E referitoare la MT, Prescripţiile tehnice<br />
ISCIR, Normele tehnice ASME.<br />
11. Norme de securitate şi sănătate ocupaţională în domeniul PM: protecţia<br />
fizică, protecţia împotriva electroşocurilor, reglementările legale privind protecţia<br />
muncii.<br />
12. Lucrări practice:<br />
- Alegerea metodelor de magnetizare şi determinarea parametrilor tehnici<br />
ai examinării: realizarea practică a schemelor de magnetizare;<br />
măsurarea intensităţii curentului elecvtric de magnetizare şi a<br />
parametrilor câmpului magnetic, folosirea sondelor Berthold şi ASTM.<br />
4
<strong>Cert</strong>ificarea personalului operator pentru examinări nedistructive<br />
- Aplicarea examinarii MT la diferitele categorii de piese: examinarea<br />
arborilor, examinarea îmbinărilor sudate, examinarea pieselor turnate<br />
sau forjate cu configuraţie complicată, întocmirea rapoartelor de<br />
examinare.<br />
- Iluminarea şi observarea suprafeţelor examinate: iluminarea cu lumină<br />
albă, iluminarea cu radiaţii UV, folosirea fluxmetrului pentru măsurare<br />
parametrilor, adaptarea operatorului la condiţiile de observare.<br />
- Întocmirea documentelor necesare examinării: întocmirea unui plan de<br />
END, întocmirea unei proceduri sau instrucţiuni de lucru, întocmirea<br />
fişei de neconformitate, întocmirea raportului de produs neconform.<br />
9.5.3. Programa analitică PT<br />
Numărul minim de ore, care include teorie şi lucrări practice de laborator, este<br />
precizat în tabelul 9.5 pentru nivelele I şi II.<br />
Tabelul 9.5<br />
Nivel \ Norma CR 11 – ISCIR / EN 473<br />
I 16<br />
II 24<br />
Obs.: numărul de ore se poate reduce în funcţie de nivelul de pregătire la cursanţilor.<br />
1. Introducere: prezentarea şi analiza terminologiei specifice domeniului<br />
examinărilor nedistructive, conform normelor: STAS 12509 – 86 Metode de control<br />
nedistructiv. Clasificare şi terminologie şi ASTM E 1316 – 1992 Terminology for<br />
Nedistructive Examination. Locul PT în ansamblul metodelor END.<br />
2. Documentele sistemului calităţii utile în examinarea PT: proceduri şi<br />
instrucţiuni de lucru; planuri de inspecţie; planuri de examinare; rapoarte de<br />
examinare; rapoarte pentru produse neconforme; fişe de neconformitate; fişe de<br />
trasabilitate.<br />
3. Neconformităţi, defecte, imperfecţiuni şi discontinuităţi specifice<br />
diverselor categorii de produse şi materiale: Noţiuni (SR EN ISO 9000 – 2001), SR<br />
EN ISO 6520-1/99 Clasificarea imperfecţiunilor geometrice din îmbinările sudate de<br />
materiale metalice prin topire. Clasificare şi terminologie. SR EN ISO 6520-2/99<br />
Clasificarea imperfecţiunilor geometrice din îmbinările sudate de materiale metalice<br />
prin presiune. Clasificare şi terminologie. STAS 6656 – 80 Defectele produselor<br />
laminate, extrudate şi trase din oţel. Clasificare şi terminologie. STAS 6092/1 şi 2 –<br />
83 Defectele pieselor forjate din oţel şi materiale metalice neferoase. Clasificare şi<br />
terminologie. STAS 782 – 79 Defectele pieselor turnate. Clasificare şi terminologie.<br />
STAS 12077 - 82 Defectele pieselor lipite. Clasificare şi terminologie. STAS 10354 –<br />
81 Defectele suprafeţelor tăiate termic. Clasificare şi terminologie.<br />
5
6<br />
Introducere în defectoscopia nedistructivă<br />
4. Noţiuni de bază privind examinarea PT: starea lichidă, tensiunea<br />
superficială, umectarea suprafeţelor, legea lui Jurin, principiile fundamentale ale<br />
metodei, cum lucrează penetranţii, indepărtarea penetrantului, acţiunea developantului.<br />
5. Produse de examinare disponibile: clasificarea in funcţie de condiţiile de<br />
vizualizare, clasificarea în funcţie de metoda de îndepărtare a penetrantului,<br />
clasificarea in funcţie de sensibilitate. aplicaţii şi limitări, penetranţii şi proprietăţile<br />
lor, penetranţi cu contrast de culoare sau fluorescenţi, lavabili direct cu apă, penetranţi<br />
cu contrast de culoare sau fluorescenţi, nelavabili direct cu apă, penetranţi post<br />
emulsifiabili, penetranţi îndepărtabili cu solvent, penetranţi speciali, proprietăţile<br />
diverselor tipuri de lichide penetrante.<br />
6. Tehnologia examinării cu lichide penetrante: alegerea tipurilor de lichide<br />
penetrante in funcţie de condiţiile de examinare si de piesele sau materialele ce<br />
urmează a fi examinate, utilizări recomandate pentru principalele tipuri de lichide<br />
penetrante, alegerea tipurilor de lichide penetrante în funcţie de natura materialelor,<br />
pregătirea si/sau precurăţarea suprafeţei supuse examinării cu lichide penetrante,<br />
pregătirea suprafeţei, curăţarea suprafeţei supusă examinării, aplicarea penetrantului<br />
pe suprafaţă şi penetrarea, timpul de penetrare, îndepărtarea excesului de penetrant,<br />
uscarea suprafeţei, aplicarea developatului pe suprafaţă şi developarea, examinarea,<br />
examinarea suprafeţelor pieselor, adaptarea la întuneric, interpretarea indicaţiilor.<br />
7. Staţii de inspecţie, instalaţii manuale, instalaţii automate, control prin<br />
aplicare locală, instalaţii de aplicare prin pulverizare, echipamente speciale, alegerea<br />
echipamentului pentru o sarcina specifică.<br />
8. Spaţii de inspecţie: camere de inspecţie închise, cabinete mici obscurizate,<br />
inspecţie in spaţiu deschis, mese de lucru, instrumente si mijloace auxiliare de<br />
vizualizare, mijloace de manipulare, postcurăţarea (curăţarea finală) şi protecţia<br />
împotriva coroziunii.<br />
9. Indicaţii obţinute la examinarea cu lichide penetrante: semnificaţiile<br />
indicaţiilor, indicaţii relevante, indicaţii nerelevante, indicaţii neconcludente,<br />
momentul apariţiei indicaţiilor si persistenta lor, factori care influenteaza apariţia<br />
indicaţiilor, prescripţiile tehnice ISCIR cu privire la criteriile de acceptare a<br />
indicaţiilor apărute in urma examinărilor cu lichide penetrante.<br />
10. Concluzii privind examinarea PT: verificări de control, concluzii privind<br />
examinarea cu lichide penetrante, sensibilitatea examinării cu lichide penetrante,<br />
avantajele si dezavantajele metodei de examinare cu lichide penetrante. comparaţie cu<br />
alte metode, norme şi standarde în vigoare referitoare la examinarea PT.<br />
11. Norme de securitate şi sănătate ocupaţională: protecţie fizică, protecţie<br />
chimică: în cazul penetranţilor, în cazul îndepărtătorilor, în cazul developanţilor.<br />
12. Lucrări practice:<br />
- Determinarea condiţiilor de utilizare a materialelor pentru examinarea<br />
PT: vizibilitatea penetrantului; contrastul penetrant – developant;<br />
poziţia de examinare.<br />
6
<strong>Cert</strong>ificarea personalului operator pentru examinări nedistructive<br />
- Stabilirea şi aplicarea tehnologiei de examinare PT: examinarea<br />
îmbinărilor sudate cap la cap prin topire; examinarea pieselor din<br />
materiale nemetalice; înregistrarea rezultatelor.<br />
- Iluminarea suprafeţelor examinate: iluminarea în lumină albă;<br />
iluminarea în lumină ultravioletă; direcţia de iluminare; măsurarea<br />
parametrilor de iluminare; adaptarea operatorului la condiţiile de<br />
iluminare.<br />
- Determinarea sensibilităţii examinării PT.<br />
- Întocmirea unui plan pentru examinări nedistructive.<br />
- Întocmirea unei proceduri de lucru pentru PT.<br />
9.5.4. Programa analitică ET<br />
Numărul minim de ore, care include teorie şi lucrări practice de laborator, este<br />
precizat în tabelul 9.6 pentru nivelele I şi II.<br />
Tabelul 9.6<br />
Nivel \ Norma CR 11 – ISCIR / EN 473<br />
I 40<br />
II 40<br />
Obs.: numărul de ore se poate reduce în funcţie de nivelul de pregătire la cursanţilor.<br />
1. Introducere, prezentarea şi analiza terminologiei specifice domeniului<br />
examinărilor nedistructive, conform normelor în vigoare. Locul ET în ansamblul<br />
metodelor END, avantajele şi limitele examinării cu curenţi turbionari, domenii de<br />
aplicabilitate; documentele sistemului calităţii utile în examinarea ET: proceduri şi<br />
instrucţiuni de lucru; planuri de inspecţie; planuri de examinare; rapoarte de<br />
examinare; rapoarte pentru produse neconforme; fişe de neconformitate; fişe de<br />
trasabilitate.<br />
2. Neconformităţi, defecte, imperfecţiuni şi discontinuităţi specifice<br />
diverselor categorii de produse şi materiale conform standardelor în vigoare, defecte<br />
detectabile cu ajutorul curenţilor turbionari.<br />
3. Norme specifice: STAS 10785 – 79 Defectoscopie cu curenţi turbionari.<br />
Terminologie. STAS 12789 – 89 Defectoscopie cu curenţi turbionari. Controlul ţevilor<br />
din materiale metalice neferomagnetice. Condiţii tehnice generale. STAS 12514 – 85<br />
Feritometrie magnetică. Clasificare şi terminologie<br />
4. Bazele fizice ale examinării cu curenţi turbionari (ET), câmp electric şi<br />
câmp magnetic, generarea câmpului, electromagnetic, fenomenul inducţiei<br />
electromagnetice: câmpul electric variabil, câmpul magnetic variabil, legea inducţiei<br />
electromagnetice (legea lui Faraday), legea lui Lenz, proprietăţile electrice şi<br />
magnetice ale materialelor, mărimi specifice: inductanţa, reactanţă inductivă,<br />
impedanţă, fază.<br />
7
8<br />
Introducere în defectoscopia nedistructivă<br />
5. Principiul examinării cu curenţi turbionari, cauzele apariţiei curenţilor<br />
turbionari, scheme de principiu a examinării cu curenţi turbionari, repartiţia curenţilor<br />
turbionari în piesele examinate: repartiţia la suprafaţa, formarea semnalului, influenţa<br />
discontinuităţilor, repartiţia în profunzime, adâncimea de penetrare standard,<br />
adâncimea de penetrare efectivă, generatoare de frecvenţă, proprietăţile materialelor<br />
care influenţează curenţii turbionari: conductivitatea electrică, permeabilitate<br />
magnetică, forma şi dimensiunile piesei, efectele prezenţei defectelor asupra curenţilor<br />
turbionari, ocolirea defectelor.<br />
6. Bobina - traductorul folosit la examinările cu curenţi turbionari, impedanţa<br />
unei bobine şi factorii care o influenţează (conductibilitatea, permeabilitatea,<br />
frecventa)., diagrama vectorială a impedanţelor, caracteristicile geometrice ale<br />
bobinei: număr de spire, diametrul sârmei, dimensiuni, bobina aplicate, bobine de<br />
trecere, parametrii care influenţează cuplajul dintre bobină şi material: bobine aplicate,<br />
bobine de trecere, lift - off, efectul de margine, factorul de umplere (fill factor), efectul<br />
de capăt (end effect), clasificarea traductoarelor folosite la controlul cu curenţi<br />
turbionari: traductoare aplicate, traductoare de trecere, traductoare parametrice,<br />
traductoare transformator, scheme, construcţie, caracteristici.<br />
7. Echipamente de examinare cu curenti turbionari, generatoare de<br />
frecvenţă., punţi de măsură şi echilibrare, amplificatoare, discriminatoare de fază,<br />
circuite de compensare pentru lift-off, filtre de frecvenţă, montaje electrice de folosire<br />
a bobinelor: bobine simple, bobine duble, bobine multiple, scheme absolute, scheme<br />
diferenţiale, indicatoare: instrumente de măsură analogice, instrumente de măsură<br />
digitale, osciloscoape, moduri de prezentare a rezultatelor examinării, clasificarea<br />
echipamentelor de examinare cu curenţi turbionari: defectoscoape, structuroscoape,<br />
grosimetre, echipamente universale, echipamente specializate.<br />
8. Tehnici de examinare cu curenţi turbionari, examinarea impedanţei,<br />
măsurarea conductibilităţii electrice, analiza reactanţei, analiza de fază, calibrarea<br />
sistemului de examinare, aplicaţii: detectarea fisurilor, sortarea materialelor,<br />
măsurarea grosimilor straturilor neconductoare pe suport conductor electric,<br />
măsurarea grosimii materialelor nemetalice subţiri (folii), sortarea după duritate,<br />
verificarea structurilor obţinute prin tratament termic, examinarea ţevilor, întocmirea<br />
unei tehnologii de control: alegerea frecvenţei optime, întocmirea unei proceduri de<br />
examinare cu curenţi turbionari, înregistrări.<br />
9. Examinarea diverselor categorii de produse examinarea arborilor,<br />
examinarea ţevilor sudate, examinarea altor produse, măsurarea grosimii straturilor<br />
nemetalice, depuse pe suport metalic, evaluarea unor caracteristici electrice ale<br />
materialelor.<br />
10. Concluzii, comparaţie între examinarea cu curenţi turbionari şi alte metode<br />
de examinare, metode complementare, avantajele şi dezavantajele examinării cu<br />
curenţi turbionari, performanţe.<br />
11. Norme de securitate şi sănătate ocupaţională în domeniul ET: protecţia<br />
fizică, protecţia împotriva electroşocurilor, reglementările legale privind protecţia<br />
muncii.<br />
8
<strong>Cert</strong>ificarea personalului operator pentru examinări nedistructive<br />
13. Lucrări practice:<br />
- Cunoaşterea aparatelor analogice şi digitale, identificarea<br />
componentelor unui sistem de examinare şi a posibilităţilor de reglare a<br />
parametrilor de examinare<br />
- Determinarea condiţiilor de examinare ET: alegerea tipului de traductor<br />
şi a schemei de examinare, stabilirea parametrilor regimului de<br />
examinare.<br />
- Stabilirea şi aplicarea tehnologiei de examinare ET: examinarea ţevilor<br />
sudate longitudinal prin topire; examinarea pieselor sudate;<br />
înregistrarea rezultatelor.<br />
- Evidenţierea efectului de margine, estimarea adâncimii de detectare în<br />
funcţie de natura materialului examinat şi a parametrilor electrici.<br />
- Măsurarea grosimilor straturilor depuse.<br />
- Determinarea sensibilităţii examinării ET.<br />
- Întocmirea unui plan pentru examinări nedistructive.<br />
- Întocmirea unei proceduri de lucru pentru ET.<br />
9.5.5. Programa analitică RT<br />
Numărul minim de ore, care include teorie şi lucrări practice de laborator, este<br />
precizat în tabelul 9.7 pentru nivelele I şi II.<br />
Tabelul 9.7<br />
Nivel \ Norma CR 11 – ISCIR / EN 473<br />
I 40<br />
II 80<br />
1. Introducere. Noţiuni de bază privind examinarea RT, prezentarea şi analiza<br />
terminologiei specifice domeniului examinărilor nedistructive, conform normelor:<br />
STAS 12509 – 86 Metode de control nedistructiv. Clasificare şi terminologie şi<br />
ASTM E 1316 – 1992 Terminology for Nedistructive Examination. Locul RT în<br />
ansamblul metodelor END. Documentele sistemului calităţii utile în examinarea RT:<br />
proceduri şi instrucţiuni de lucru; planuri de inspecţie; planuri de examinare; rapoarte<br />
de examinare; rapoarte pentru produse neconforme; fişe de neconformitate; fişe de<br />
trasabilitate.<br />
2. Neconformităţi, defecte, imperfecţiuni şi discontinuităţi specifice<br />
diverselor categorii de produse şi materiale conform standardelor în vigoare, defecte<br />
detectabile cu ajutorul radiaţiilor penetrante.<br />
3. Noţiuni teoretice privind examinarea RT, introducere, principii generale<br />
ale examinǎrii cu radiaţii penetrante, spectrul electromagnetic, radiaţia penetrantǎ,<br />
radiografie, radiometrie, radiografia industrialǎ, comparare cu alte metode, domenii de<br />
aplicare.<br />
9
10<br />
Introducere în defectoscopia nedistructivă<br />
4. Principii fizice, natura radiaţiilor penetrante, raze X, raze gama, alte radiaţii<br />
penetrante, principalele proprietăţi ale radiaţiilor penetrante utile în defectoscopie,<br />
interacţia dintre radiaţia penetrantǎ şi materie, ionizare, absorbţie, difuzie.<br />
5. Surse de radiaţii, surse de radiaţii X, descrierea aparaturii, tubul Roentgen,<br />
principii de funcţionare, betatronul, acceleratoare liniare, surse de radiaţii gama şi alte<br />
tipuri de radiaţii, surse de raze gama, surse de raze beta, surse de neutroni, mărimi<br />
caracteristice ale fiecărui tip de radiaţii, comparaţie între radiaţia X şi gama.<br />
6. Principii de bază ale radiografierii: geometria expunerii, ecrane<br />
radiografice, casete radiografice, compoziţia filmelor radiografice industriale,<br />
interacţiunea dintre radiaţia penetranta şi filmul radiografic, radiografierea, filme<br />
radiografice, formate, tipuri, producerea imaginilor pe film, imaginea latentă,<br />
neclaritatea filmului, densitatea de înnegrire, calculul timpului de expunere, clase şi<br />
tipuri de filme radiografice, curbe senzitometrice, ecrane intensificatore, granulaţii<br />
etc., alegerea filmelor radiografice, producerea imaginilor pe materiale fluorescente,<br />
producerea imaginilor cu ajutorul dispozitivelor electronice, calitatea imaginii<br />
radiografice, sensibilitatea radiografica, contrastul radiografic, efectul ecranelor<br />
radiografice, indicatori de calitate a imaginii radiografice, penetrametre, neclaritatea<br />
geometrică, manipularea filmelor, încărcarea în casete, procesare, camera obscură,<br />
verificarea camerei obscure, procesarea manuală a filmelor radiografice, procesarea<br />
automată a filmelor radiografice, cauzele obţinerii unor radiografii nesatisfacatoare in<br />
urma procesării filmelor radiografice.<br />
7. Tehnici de expunere radiografică: expunerea printr-un perete, expunerea<br />
dublu perete, expunerea panoramică, expunerea cu filme multiple, alegerea numărului<br />
de expuneri, amplasarea indicatoarelor de calitate şi a penetrametrelor.<br />
8. Alegerea surselor de radiaţii X sau gama în funcţie de produsul care<br />
trebuie examinat, interpretarea filmelor radiografice, negatoscoape, condiţii cu privire<br />
la negatoscop şi la camera de interpretare, identificarea radiografiilor, măsurarea<br />
densităţii de înnegrire, prezentarea indicaţiilor de defect.<br />
9. Tehnologia examinării cu radiaţii penetrante a diferitelor tipuri de piese:<br />
Radiografierea îmbinărilor sudate prin topire, radiografierea îmbinărilor sudate prin<br />
presiune, radiografierea pieselor turnate, radiografierea ansamblurilor aflate în<br />
funcţiune, fluoroscopia ţevilor sudate şi a altor categorii de piese, tomografia<br />
industrială cu radiaţii penetrante.<br />
10. Norme şi standarde în vigoare referitoare la examinarea RT: SR EN<br />
444:1996 Examinări nedistructive. Principii generale pentru examinarea radiografică<br />
cu radiaţii X şi gama a materialelor metalice, SR EN 584 – 1: 1996 Examinări<br />
nedistructive. Film pentru radiografiere Partea 1: Clasificarea sistemelor de filme<br />
pentru radiografiere industrială, SR EN 584 –2 : 1996 SR EN 584 – 1: 1996 Examinări<br />
nedistructive. Film pentru radiografiere industrială. Partea II: Controlul prelucrării<br />
filmului cu ajutorul valorilor de referinţă, SR EN 462 – 1: 1996 Examinări<br />
nedistructive. Calitatea imaginii radiografiilor. Partea 1: Indicatori de calitate a<br />
imaginii (tip fire). Determinarea indicelului de calitate a imaginii, SR EN 462 – 2:<br />
1996 Examinări nedistructive. Calitatea imaginii radiografiilor. Partea 2: Indicatori de<br />
10
<strong>Cert</strong>ificarea personalului operator pentru examinări nedistructive<br />
calitate a imaginii (tip cu trepte şi găuri). Determinarea indicelului de calitate, SR EN<br />
462 – 3: 1996 Examinări nedistructive. Calitatea imaginii radiografiilor. Partea 3:<br />
Clase de calitate a imaginii pentru metale feroase, SR EN 462 – 4: 1996 Examinări<br />
nedistructive. Calitatea imaginii Partea 4: Evaluarea experimentală a indicilor de<br />
calitate a imaginii, STAS 6606/2–86 Defectoscopie cu radiaţii penetrante. Examinarea<br />
radiografică a îmbinărilor sudate prin topire, STAS 6606/3–86 Defectoscopie cu<br />
radiaţii penetrante. Examinarea radiografică a pieselor turnate din materiale feroase.<br />
standardele ASTM seria E referitoare la RT, normele ASME referitoare la RT<br />
11. Norme de securitate şi sănătate ocupaţională RT: radioprotecţie, acţiunea<br />
radiaţiilor asupra ţesuturilor vii, mărimi fizice şi fiziologice utilizate în radioprotecţie,<br />
aparatură de avertizare, norme şi legislaţie în vigoare privind protecţia împotriva<br />
radiaţiilor, alte măsuri generale de protecţie împotriva accidentelor, dozimetrie,<br />
CNCAN, organisme internaţionale.<br />
12. Lucrări practice:<br />
- Cunoaşterea şi exploatarea surselor de radiaţii. Generatoare Roentgen:<br />
componenţă, caracteristici, reglare, protecţie..Surse de radiaţii gama:<br />
tipuri de radionuclizi, conservare, exploatare, protecţie. Alegerea sursei<br />
de radiaţie optime.<br />
- Formarea imaginii radiografice, influenţa direcţiei de iradiere asupra<br />
imaginii radiografice, influenţa distanţei sursă-film şi piesă-film asupra<br />
imaginii radiografice, utilizarea filtrelor şi intensificatorilor de radiaţii,<br />
măsurarea densităţii de înnegrire.<br />
- Folosirea indicatoarelor de calitate a imaginii, tipuri de ICI, alegerea ICI<br />
şi amplasarea lor, stabilirea calităţii imaginii radiografice pe baza ICI<br />
- Radiografierea diferitelor categorii de piese, stabilirea parametrilor de<br />
radiografiere pentru o piesă, utilizarea standardelor privind<br />
radiografierea, radiografierea îmbinărilor sudate cap la cap,<br />
radiografierea îmbinărilor sudate în colţ, radiografierea pieselor turnate,<br />
întocmirea raportului de examinare RT.<br />
- Citirea şi interpretarea radiografiilor, validarea radiografiilor pe baza<br />
densităţii de înnegrire şi a sensibilităţii radiografice, identificarea şi<br />
caracterizarea indicaţiilor, folosirea colecţiilor de radiografii-etalon,<br />
adoptarea deciziei A/R.<br />
- Redactarea documentelor necesare examinării la RT, întocmirea unui<br />
plan de END, întocmirea planului de radiografiere, întocmirea unei<br />
proceduri sau instrucţiuni de lucru, întocmirea fişei de neconformitate,<br />
întocmirea raportului de produs neconform.<br />
9.3.6. Programa analitică UT<br />
Numărul minim de ore, care include teorie şi lucrări practice de laborator, este<br />
precizat în tabelul 9.8 pentru nivelele I şi II.<br />
Tabelul 9.8<br />
11
12<br />
Nivel \ Norma CR 11 – ISCIR / EN 473<br />
I 40<br />
II 80<br />
Introducere în defectoscopia nedistructivă<br />
1. Introducere. Prezentarea şi analiza terminologiei specifice domeniului<br />
examinărilor nedistructive, conform normelor: STAS 12509 – 86 Metode de control<br />
nedistructiv. Clasificare şi terminologie şi ASTM E 1316 – 1992 Terminology for<br />
Nedistructive Examination. Locul UT în ansamblul metodelor END.<br />
2. Documentele sistemului calităţii utile în examinarea UT: proceduri şi<br />
instrucţiuni de lucru; planuri de inspecţie; planuri de examinare; rapoarte de<br />
examinare; rapoarte pentru produse neconforme; fişe de neconformitate; fişe de<br />
trasabilitate.<br />
3. Neconformităţi, defecte, imperfecţiuni şi discontinuităţi specifice<br />
diverselor categorii de produse şi materiale conform normelor în vigoare. Defecte<br />
detectabile prin examinarea cu ultrasunete.<br />
4. Bazele fizice ale examinării cu ultrasunete: sunete, infrasunete, ultrasunete,<br />
proprietăţile fundamentale ale sunetelor, frecvenţa, vibraţii ultrasonore, aplicaţii ale<br />
vibraţiilor ultrasonore, viteza de propagare în diferite medii, lungimea de undă,<br />
principiile propagării undelor ultrasonore, tipuri de unde ultrasonice: unde<br />
longitudinale, unde transversale (de forfecare), unde de suprafaţa, unde de placă,<br />
impedanţa acustică, fenomene produse la interfaţa a doua medii cu impedanţa acustica<br />
diferită, reflexia, refracţia, transformarea modului de vibraţie, difracţia, dispersia si<br />
atenuarea undelor ultrasonore.<br />
5. Producerea undelor ultrasonore: posibilităţi de generare a US,<br />
piezoelectricitatea, materiale piezoelectrice, traductori ultrasonori: principiu,<br />
construcţie, clasificare, caracteristicile traductorilor ultrasonori, materiale<br />
piezoelectrice, cristale şi materiale sintetice, factorul de cuplaj electromecanic, relaţia<br />
dintre frecvenţă şi grosimea materialului piezoelectric, amortizarea, caracteristicile<br />
geometrice, frecvenţa, caracteristicile fasciculului ultrasonor, câmpul apropiat, câmpul<br />
îndepărtat, unghiul de divergenţă al fascicolului, traductori focalizaţi, lentile US,<br />
traductori normali, traductori unghiulari ficşi şi regabili, traductori matriceali.<br />
6. Metode şi tehnici de examinare cu ultrasunete: metoda impulsului<br />
transmis, metoda impulsului reflectat, metoda ecourilor repetate, examinarea prin<br />
contact: cu incidenţa normală, cu incidenţă oblică, cu unde de suprafaţă, cu unde de<br />
placă, metoda rezonanţei, examinarea prin imersie.<br />
7. Aparate şi echipamente folosite în UT, defectoscopul ultrasonic: schema<br />
bloc, descriere, posibilităţi de reglare, prezentarea rezultatelor: A, B, C, D, E etc.<br />
prezentări combinate, etalonarea defectoscoapelor: blocuri de calibrare standardizate,<br />
metodologia etalonării, informatizarea echipamentelor de control cu ultrasunete,<br />
automatizarea examinării cu ultrasunete: echipamente semiautomate sau automate<br />
specializate (pentru examinarea barelor, ţevilor, îmbinărilor sudate), descrierea<br />
circuitului bazei de timp, descrierea circuitului generatorului de impulsuri şi al<br />
12
<strong>Cert</strong>ificarea personalului operator pentru examinări nedistructive<br />
sistemului de amplificare, descrierea modului de vizualizare pe tipuri de ecrane,<br />
aparate de examinare cu înregistrare a datelor, aparate analogice, aparate digitale,<br />
softuri specializate, meniuri şi posibilităţi de reglare şi comandă.<br />
8. Etapele efectuării examinării UT, funcţionarea, verificarea, reglarea si<br />
etalonarea aparatelor si echipamentelor de examinare nedistructivă cu ultrasunete,<br />
etaloane, blocuri de calibrare, blocuri de referinţă – utilizarea lor, modul de verificare<br />
a traductoarelor ultrasonore, alegerea parametrilor de examinare: frecvenţa, tipul şi<br />
caracteristicile geometrice ale traductorului (dimensiuni, unghiul fascicolului, zona<br />
moartă etc.), alegerea mediilor de cuplare, stabilirea modului de explorare: tehnici de<br />
investigare, tehnica în tandem, calculul parametrilor deplasării, examinarea prin<br />
contact; examinarea în imersie, utilizarea blocului de referinţă, localizarea<br />
discontinuităţilor, măsurarea dimensiunilor discontinuităţilor, diagrama DAC.<br />
diagrama AVG.<br />
9. Evaluarea rezultatelor, proceduri de lucru, hărţi de examinare, înregistrări:<br />
rapoarte de examinare, factori ce influenţează examinarea cu ultrasunete, interpretare,<br />
dimensiunile, forma geometrică şi localizarea discontinuităţilor în raport cu suprafaţa<br />
pe care se face examinarea, prevederi tehnice ISCIR cu privire la criteriile de<br />
acceptare a discontinuitatilor din materiale.<br />
10. Norme şi standarde în vigoare referitoare la UT, STAS 6914 - 90 Control<br />
nedistructiv acustic. Defectoscopie ultrasonică. Terminologie.<br />
11. Norme de securitate şi sănătate ocupaţională. Norme generale. Norme<br />
specifice domeniului END.<br />
13. Lucrări practice:<br />
- Traductoare ultrasonice: palpatoare normale; palpatoare înclinate.<br />
Palpatoare dublu-cristal. Traductoare pentru examinarea prin imersie.<br />
Traductoare speciale. Determinarea practică şi prin calcul a zonei<br />
moarte şi a câmpului apropiat.<br />
- Defectoscopul ultrasonic. Defectoscoape analogice. Defectoscoape<br />
digitale. Componenţă. Tipuri. Reglare. Etalonarea defectoscoapelor US<br />
pe baza standardelor.<br />
- Interacţiunea fasciculului ultrasonor cu materia. Propagarea undelor US<br />
în diferite materiale. Atenuarea undelor US. Reflexia şi refracţia<br />
undelor ultrasonore. Difracţia.<br />
- Etalonarea defectoscoapelor, blocurile de etalonare K1, K2, K3, K4.<br />
- Alegerea traductoarelor, cuplantului şi metodei de examinare, în funcţie<br />
de natura materialului, de carateristicile produsului examinat şi de<br />
exigenţele impuse.<br />
- Examinarea diferitelor categorii de produse: examinarea îmbinărilor<br />
sudate cap la cap, examinarea materialelor placate, examinarea plăcilor,<br />
examinarea ţevilor şi barelor. întocmirea rapoartelor de examinare.<br />
13
14<br />
Introducere în defectoscopia nedistructivă<br />
- Examinarea în imersie, examinarea cu mai multe canale, utilizarea<br />
aparatului şi traductoarelor cu unghi de incidenţă reglabil electronic<br />
- Localizarea şi măsurarea defectelor, estimarea formei şi poziţiei<br />
defecetlor, măsurarea defectelor mari, măsurarea defectelor mici,<br />
- Redactarea documentelor necesare examinării UT: întocmirea unui plan<br />
de END, întocmirea unei proceduri, instrucţiuni de lucru pentru<br />
utilizarea aparaturii, întocmirea fişei de neconformitate, întocmirea<br />
raportului de produs neconform.<br />
9.5.6. Programa analitică LT<br />
Numărul minim de ore, care include teorie şi lucrări practice de laborator, este<br />
precizat în tabelul 9.7 pentru nivelele I şi II.<br />
Tabelul 9.7<br />
Nivel \ Norma CR 11 – ISCIR / EN 473<br />
I 40<br />
II 80<br />
Obs.: numărul de ore se poate reduce în funcţie de nivelul de pregătire la cursanţilor.<br />
1. Prezentare introductivă, terminologie şi norme de referinţă, prezentarea şi<br />
analiza terminologiei specifice domeniului examinărilor nedistructive, conform<br />
normelor: STAS 12509 – 86. Metode de control nedistructiv. Clasificare şi<br />
terminologie şi ASTM E 1316 – 1992 Terminology for Nedistructive Examination,<br />
Section E. Documentele calităţii specifice domeniului proceduri şi instrucţiuni de<br />
lucru; planuri de inspecţie, planuri de examinare, rapoarte de examinare, rapoarte<br />
pentru produse neconforme etc.<br />
2. Neconformităţi, defecte, imperfecţiuni, discontinuităţi specifice diverselor<br />
categorii de produse, generatoare de neetanşeităţi.<br />
3. Aspecte teoretice de bază privind verificarea etanşeităţii: principiile de<br />
bază ale verificării etanşeităţii, fenomene, mărimi fizice legi şi principii, folosite la<br />
verificarea etanşeităţii, terminologie specifică: etanşeitate, scăpări, sistem de control,<br />
incinte verificate, metode de verificare a etanşeităţii produselor: schemă de principiu,<br />
clasdificarea metodelor de verificare a etanşeităţii, metode cu suprapresiune, metode<br />
cu vid, metode locale, metode globale, avantajele şi dezavantajele metodelor de<br />
verificare a etanşeităţii, aplicarea testelor de verificare a etanşeităţii.<br />
4. Presiunea, fenomene şi unităţi de măsură, legile gazelor perfecte,<br />
fenomene şi legi ale stării lichid cu extindere la starea gazoasă, elemente de dinamica<br />
fluidelor, procese la interfaţa gaz-solid: adsorbţia, difuzia, desorbţia, iIonizarea<br />
gazelor.<br />
14
<strong>Cert</strong>ificarea personalului operator pentru examinări nedistructive<br />
5. Elemente de tehnica vidului, starea de vid, unităţi de măsură, clasificarea<br />
vidului, producerea vidului, pompe de vid: pompe mecanice, pompe cu jet, pompe cu<br />
condensare, caracteristici, alegerea pompelor de vid, măsurarea vidului, vacuummetre.<br />
6. Metode de verificare a etanşeităţii, noţiuni generale, evaluarea scăpărilor<br />
prin neetanşeităţi, unităţi de măsură, stabilirea scăpărilor maxime admisibile prin<br />
neetanşeităţi, măsuri preliminare în vederea aplicării testelor de etanşeitate.<br />
Sensibilitatea metodelor de verificarea etanşeităţii.<br />
7. Metode de verificare a etanşeităţii prin variaţia presiunii: proba<br />
pneumatică, proba hidraulică, verificarea etanşeităţii prin retenţia vidului, metoda<br />
vasului compensator, metoda cu bule de gaz în lichid, pentru fiecare metodă, în parte,<br />
se prezintă: principiul metodei, schema de principiu, parametrii testului (alegerea<br />
fluidului de lucru, parametrii de lucru – presiune, timp), sistemul de control<br />
(componente-echipamente-montare-calibrare), sensibilitatea metodei, măsurile privind<br />
sănătatea şi securitatea operaţională, variante, tehnici de lucru deosebite.<br />
8. Metode de verificare a etanşeităţii cu gaze trasoare: verificarea<br />
etanşeităţii cu heliu, verificarea etanşeităţii cu halogeni, verificarea etanşeităţii cu<br />
hidrogen, principiul de bază, gaze trasoare, condiţii pe care trebuie să le îndeplinească,<br />
clasificarea metodelor, detectoare de gaze: spectrometrul de masă, detectoare de<br />
halogeni, detectorul de hidrogen, caracteristicile de bază ale fiecărei metode în parte,<br />
etalonarea detectoarelor de gaz, domeniul de aplicare a metodelor de verificare a<br />
etanseităţii cu gaze trasoare, combinarea cu alte metode de verificare a etanşeităţii.<br />
9. Alte metode de verificare a etanşeităţii, verificarea ultrasonică a<br />
etanşeităţii, verificarea etanşeităţii cu indicatori chimici (metoda colorimetrică),<br />
verificarea etanseităţii cu lichide penetrante, principiul de bază al metodei,<br />
echipamentul folosit, tehnica de lucru, sensibilitatea metodei, domeniul de aplicare;<br />
10. Măsuri privind sănătatea şi securitatea operaţională, măsuri specifice<br />
privind sănătatea şi securitatea ocupaţională.<br />
11. Standarde şi norme referitoare la verificarea etanşeităţii, prescripţiile<br />
tehnice ISCIR. standardele ASTM, referitoare la verificarea etanşeităţii, aplicarea<br />
standardelor ISO 18 001 şi 18 002 referitoare la sănătatea şi securitatea ocupaţională.<br />
12. Aplicaţii practice de laborator<br />
- Pregătirea unui stand pentru testarea etanşeităţii.<br />
- Aplicarea probei pneumatice la verificarea etanşeităţii unei incinte.<br />
- Efectuarea probei hidraulice unui produs.<br />
- Verificarea etanşeităţii unui recipient sudat, cu ajutorul lichidelor<br />
penetrante.<br />
- Verificarea etanşeităţii unei incinte cu ajutorul heliului ca gaz trasor.<br />
- Etalonarea unei instalaţii de verificare a etanşeităţii cu heliu.<br />
- Conceperea unei proceduri pentru verificarea etanşeităţii.<br />
15
16<br />
16<br />
Introducere în defectoscopia nedistructivă