Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
amabil să îmi explice că, în ziua repectivă, toţi bărbaţii fuseseră<br />
trimişi să muncească pe un şantier din apropierea închisorii şi că<br />
se întoarceau abia seara, târziu. După ce mi-a oferit ceva de<br />
mâncare, mi-a spus că, deşi asta ar însemna să încalce<br />
regulamentul, mă putea lăsa să îmi petrec toată după-amiaza în<br />
curte. Eram atât de şocată că după atât de multă răutate cineva se<br />
purta frumos cu mine, încât tot ce am putut face a fost să îl întreb<br />
cum îl cheamă şi să îi mulţumesc. Îl chema José şi, deşi nu vorbea<br />
prea bine engleză, îl puteam înţelege. O rază de speranţă încolţea<br />
atunci în sufletul meu... cât de naivă puteam fi...<br />
José a venit să mă escorteze în celulă. Eram nerăbdătoare să<br />
treacă timpul, dorind să scap cât mai repede de acolo. Speram, da,<br />
din nou speram, că ziua de mâine îmi va aduce o schimbare.<br />
Noroc cu José. Mă simţeam în siguranţă alături de el. În acea<br />
clipă îl consideram un sfânt, un trimis al lui Dumnezeu, care să<br />
mă ajute şi să îmi dea speranţă... Asta, până în momentul în care<br />
am ajuns în celulă. Nu am crezut că o fiinţă umană ar putea fi atât<br />
de crudă cu cineva. Fără să îmi spună vreo vorbă, mi-a legat din<br />
nou mâinile cu cătuşele şi… episodul care a urmat este de<br />
nedescris. Am trăit clipe infernale. Ca o bestie, s-a năpustit asupra<br />
mea şi, fără să îi pese măcar că şi eu am un suflet, că îi eram soră<br />
în faţa lui Dumnezeu, m-a violat. Cu sete şi dorinţă arzătoare, mia<br />
sfâşiat hainele de pe mine şi, parcă posedat de diavol, a început<br />
să mă lovească cu cruzime. Nu-l interesau ţipetele mele, care<br />
păreau să îl satisfacă, să îi alimenteze pofta nebună. Mă dorea,<br />
râvnea la mine, vroia să mă aibă numai pentru el. Egoismul său şi<br />
nevoia de a mă face să îi fiu supusă mă copleşeau. Credeam că nam<br />
să mai văd vreodată lumina zilei. Credeam că am să mor<br />
atunci, pe loc. Mai bine zis, asta era ceea ce îmi doream. Îmi<br />
doream să dispar atunci, să mor, să părasesc acel corp ,,profanat”<br />
şi să îmi păstrez sufletul curat. Vroiam să îl ucid! Îmi era atât de<br />
scârbă de el şi de fapta lui, încât îmi era ruşine de propria-mi<br />
persoană şi de faptul că îl crezusem un sfânt în urmă cu doar<br />
câteva minute. Îmi era frică, gândindu-mă că nu voi mai avea<br />
niciodată curajul să mă privesc în ochi. Mă simţeam murdară,<br />
invadată şi... vlăguită. Abia dacă mai puteam să respir când în<br />
sfârşit mi-a dat drumul. M-am prăbuşit la pământ, lovindu-mă<br />
120