PSALMUL 17 (16) Rugăciunea celui nevinovat împotriva ...
PSALMUL 17 (16) Rugăciunea celui nevinovat împotriva ...
PSALMUL 17 (16) Rugăciunea celui nevinovat împotriva ...
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
<strong>PSALMUL</strong> <strong>17</strong> (<strong>16</strong>)<br />
Rugãciunea <strong>celui</strong> <strong>nevinovat</strong><br />
<strong>împotriva</strong> persecutorilor<br />
1 Rugãciune. A lui David.<br />
Ascultã, Doamne, dreptatea mea,<br />
ia aminte la strigarea mea;<br />
pleacã-þi urechea la rugãciunea mea,<br />
de pe buze care nu au înºelãciune.<br />
2 Judecata mea sã vinã de la tine,<br />
ochii tãi sã vadã dreptatea.<br />
3 Pune la încercare inima mea,<br />
cerceteaz-o noaptea, încearcã-mã în foc,<br />
dar nu vei gãsi în mine nedreptate.<br />
4 Gura mea nu a pãcãtuit,<br />
fiind pãrtaºã la faptele oamenilor a ;<br />
pentru cuvintele buzelor tale,<br />
m-am pãzit de cãile fãcãtorilor de rele.<br />
5 Tu îmi pãstrezi paºii siguri pe cãile tale,<br />
ca sã nu se clatine picioarele mele.<br />
6 Strig cãtre tine, Dumnezeule, cãci tu mã asculþi,<br />
pleacã-þi urechea spre mine ºi ascultã cuvintele mele.<br />
7 Aratã-þi bunãtatea ta cea mare,<br />
tu, care cu dreapta ta îi scapi de duºmani<br />
pe cei care se încred în tine b .<br />
a În LXX ºi Vg, împãrþirea frazei este diferitã: 4 Ca sã nu vorbeascã<br />
gura mea lucruri omeneºti, pentru cuvintele buzelor tale, eu am pãzit<br />
cãi aspre.<br />
b LXX are: îi salvezi pe cei care sperã în tine de cei care se<br />
împotrivesc dreptei tale.
<strong>PSALMUL</strong> <strong>17</strong> (<strong>16</strong>) 65<br />
8 Pãzeºte-mã ca pe lumina ochilor c ;<br />
adãposteºte-mã la umbra aripilor tale,<br />
9 de faþa celor rãi care mã prigonesc.<br />
Duºmanii sufletului meu mã împresoarã cu furie,<br />
10 ei ºi-au închis inima d ,<br />
gura lor vorbeºte cu aroganþã.<br />
11 Acum, vin asupra mea, mã înconjoarã,<br />
ochii lor mã aþintesc, ca sã mã doboare la pãmânt,<br />
12 cu înfãþiºare ca de leu gata de pradã<br />
ºi ca un pui de leu ce stã la pândã în ascunziºuri.<br />
13 Ridicã-te, Doamne! Ieºi în calea lor ºi împiedicã-i!<br />
Cu sabia ta, scapã sufletul meu de cel nelegiuit.<br />
14 Mântuieºte-mã, Doamne, cu mâna ta de aceºti morþi,<br />
de muritorii ce ºi-au luat partea în viaþa aceasta.<br />
Din rezervele tale, tu umpli stomacul lor,<br />
se vor sãtura fiii lor<br />
ºi va rãmâne destul ºi pentru copiii lor e .<br />
15 Dar eu, în dreptate, voi vedea faþa ta,<br />
când mã voi scula f mã voi sãtura de chipul tãu.<br />
c Lit.: pupila ochilor.<br />
d Psalmistul prezintã duºmanii închiºi în grãsime, adicã persoane<br />
cu inima cufundatã în „grãsime”; un semn tradiþional al unei bunã -<br />
stãri scandaloase la nivel social ºi al obtuzitãþii intelectuale ºi umane<br />
la nivel personal.<br />
e Textul este foarte vechi ºi existã zeci de interpretãri. Inter -<br />
pretarea tradiþionalã este cã psalmistul, care îºi pune toatã speranþa<br />
în Domnul, cere ca duºmanii care îºi cautã mulþumirea doar în aceas -<br />
tã viaþã sã primeascã toate satisfacþiile doar în lumea aceasta. LXX<br />
înþelege cã ei se vor sãtura de fii. În unele traduceri, aceastã interpretare<br />
capãtã o nuanþã ironicã. Traducerile moderne interpreteazã<br />
textul ca pe un blestem: Dumnezeu sã-i sature pe duºmani ºi descendenþa<br />
lor din mânia sa ascunsã.<br />
f LXX ºi Vg au: când va apãrea gloria ta.
66<br />
<strong>PSALMUL</strong> <strong>17</strong> (<strong>16</strong>)<br />
Psalmul <strong>17</strong> (<strong>16</strong>) este rugãciunea unui drept care, acuzat<br />
pe nedrept, îºi prezintã rugãciunea ºi cauza, cu încredere,<br />
la Dumnezeu ºi aºteaptã de la el o intervenþie salvificã,<br />
prin care sã fie îndepãrtat duºmanul ºi sã i se redea bucuria<br />
prezenþei lui Dumnezeu. Aceastã rugãciune subliniazã<br />
multe stãri sufleteºti: fricã, încredere, protest <strong>împotriva</strong><br />
nedreptãþii, pasiune. Textul este dificil. De aceea, au ºi<br />
apãrut multe interpretãri divergente. În substanþã, rugã -<br />
ciunea este consideratã a fi o rugãciune personalã, dar<br />
poate fi interpretatã ºi ca un jurãmânt de nevinovãþie,<br />
dupã modelul psalmului 7. Dreptul denunþat pe nedrept<br />
ºi-ar prezenta situaþia la tribunalul suprem din templu. În<br />
acest caz, putem sã adãugãm o nouã nuanþã, vãzând în lectura<br />
acestui strigãt din inimã o cerere a dreptului de azil în<br />
templu. Punând toate interpretãrile cap la cap, putem<br />
observa cã psalmul <strong>17</strong> (<strong>16</strong>) este o rugãciune foarte coloratã:<br />
o cerere plinã de fricã, dar ºi de încredere; un strigãt sincer<br />
din partea <strong>celui</strong> care are conºtiinþa <strong>nevinovat</strong>ã, ºi, de aceea,<br />
protestul puternic <strong>împotriva</strong> nedreptãþii care continuã;<br />
este o cântare plinã de fantezie ºi de pasiune. Ultimul verset<br />
ar putea fi considerat ca o afirmare a viziunii beatifice.<br />
Tocmai aceastã pluralitate de tonuri ne permite sã-l citim<br />
ºi sã-l ascultãm ca pe o realitate comunã tuturor.<br />
Câteva indicaþii din sfinþii pãrinþi ºi liturgia Bisericii ne<br />
descoperã sensul creºtin al psalmului: Cristos se adreseazã<br />
Tatãlui ca sã i se facã dreptate conform nevinovãþiei sale<br />
(v. 1-5), sã fie eliberat de cursele iudeilor (v. 6-12), sã se<br />
apropie ziua învierii, aºa încât duºmanii sã nu mai aibã<br />
posibilitatea sã-l insulte.<br />
Biserica foloseºte psalmul ca rugãciune la pregãtirea<br />
pentru Paºti, pentru a se putea prezenta înaintea lui<br />
Dumnezeu purificatã ºi a se putea sãtura de contemplarea<br />
Domnului înviat, în aºteptarea propriei învieri finale. Ea se<br />
roagã Domnului sã o aibã în pazã, în timpul persecuþiilor
<strong>PSALMUL</strong> <strong>17</strong> (<strong>16</strong>) 67<br />
pe care le suferã pe nedrept, rãmânând mereu fidelã lui<br />
Dumnezeu ºi cuvântului sãu.<br />
În încercãrile vieþii, acest psalm este o mare mângâiere<br />
ºi putem sã-i vorbim prin el lui Dumnezeu, mai ales atunci<br />
când conºtiinþa ne este curatã: el este drept ºi bun, ne<br />
ascultã ºi ne rãspunde în aceeaºi clipã în care îl rugãm.<br />
Rugãciunea fãcutã cu inimã curatã nu este niciodatã un<br />
monolog, ci un dialog adevãrat cu Dumnezeu. În rugãciune,<br />
Domnul ne întãreºte, ne însenineazã, ne dã posibilitatea<br />
sã-i simþim prezenþa aproape. În timp ce ne rugãm, el ne<br />
pãzeºte ca pe „lumina ochilor” sãi ºi „ne adãposteºte la<br />
umbra aripilor sale” (v. 8). Aparentul succes material al celor<br />
rãi nu trebuie sã ne tulbure credinþa (v 14).<br />
Împãrþirea: titlu (1a); invocaþie de început (v. 1b-e);<br />
declararea nevinovãþiei (v. 2-5); încredere în protecþia lui<br />
Dumnezeu (v. 6-9); asaltarea duºmanului (v. 10-12); apel la<br />
pedeapsa divinã (v. 13-14); încheiere (v. 15).