MEDICINĂ LEGALĂ - NOTE DE CURS Apreciez ... - Cursuri Medicina
MEDICINĂ LEGALĂ - NOTE DE CURS Apreciez ... - Cursuri Medicina
MEDICINĂ LEGALĂ - NOTE DE CURS Apreciez ... - Cursuri Medicina
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Romanii rezolvau, în legi speciale, inclusiv probleme medico-legale.<br />
Amintim: Lex Aquilia privind responsabilitatea medicului, Lex Pompeea<br />
privind intoxicaţiile, Lex Scantinia privind perversiunile sexuale. Nu poare fi<br />
uitata activitatea deosebită a medicului Antistus care a autopsiat corpul lui<br />
Iulius Cezar, afirmând că din cele 22 de plăgi doar una era letală. Galenus<br />
studiază elementele simulării şi diferenţele între plămânul respirat şi<br />
nerespirat al nou-născuţilor, iar în Codul lui Justinian se reglementează rolul<br />
medicilor în procesul de judecată.<br />
Prima lucrare medico-legală apare la chinezi în anul 1247, scrisa de<br />
Sun-Tzi si intitulata “Cum se spală nedreptatea”, in care sunt descrise<br />
autopsia, diferenţierea traumatismelor mortale de cele nemortale, asfixiile,<br />
moartea subită, moartea survenită în tratamentele cu acupunctură.<br />
Dezvoltarea specialităţii medico-legale are loc insa în Europa, prin<br />
Ambroise Paré în sec.al XVI-lea, care publică primele tratate despre plăgi<br />
mortale, asfixii, intoxicaţii şi Paulo Zacchia, în sec.al XVII-lea (“Despre<br />
rapoartele medico-legale” respectiv “Chestiuni medico-legale”).<br />
Inca din 1532, “Constitutio Criminalis Carolinae” preciza obligaţia<br />
judecătorului de a solicita medicul pentru demonstrarea otrăvirilor,<br />
leziunilor corporale, a problemelor referitoare la avort, infanticide, statuind<br />
si reguli privind redactarea rapoartelor medico-legale. Din anul 1544<br />
datează certificatul care confirmă identificarea cadavrului lui Francisco<br />
Pizzaro.<br />
Denumirea de medicină legală se apreciază a fi utilizată începând cu<br />
anul 1700, iar cursuri de medicină legală încep la Copenhaga în 1740, la<br />
Academia din Dijon-Franţa, la Universitatea din Praga în 1784, Viena 1818<br />
(Institut Medico-Legal condus de Josef Bernt, apoi de Peter Franck),<br />
Glasgow 1839. În 1799 in Germania se înregistrează oficial specialitatea de<br />
medicină legală, iar în 1862 cea de stomatologie medico-legală, sub<br />
conducerea lui Pfefferman, apoi a lui Oskar Amoedo. În Rusia, în 1828<br />
apare Statutul medicinei legale, şi în 1829 volumul “Reguli pentru<br />
examinările judiciare”. În aceasta perioadă, în Germania, Bohn tratează<br />
despre felul cum trebuie examinate leziunile mortale şi descrie tehnica<br />
autopsiilor.<br />
În sec. al XIX-lea, odată cu dezvoltarea criminalităţii, au apărut<br />
ample tratate de medicină legală, dintre care menţionăm pe cele ale lui<br />
Tardieu, Brouardel, Lacassagne în Franţa şi Venşovici în Rusia.<br />
În România, primele dispoziţii cu caracter medico-legal apar în 1500<br />
în “ Pravila de la Ieud” respectiv Psaltirea Scheiană, unde este stipulat<br />
aportul medicului în procesul de judecată. Urmeaza apoi pravilele lui Matei<br />
Basarab şi Vasile Lupu, unde sunt descrise aprecierea leziunilor în răniri şi<br />
otrăviri, deflorarea şi violul, aberaţiile sexuale, alienaţia mintală, divorţul<br />
pentru impotenţă, perversiune sau nebunie, pruncuciderea în cazul naşterii<br />
de malformaţi monstruoşi, medicii otrăvitori. În 1777 este înregistrat primul<br />
post de vraci orăşenesc (de poliţie) la Iaşi, remunerat din veniturile<br />
mănăstirii. La 22 iunie 1811 divanul Moldovei hotărăşte ca pe viitor<br />
persoanele otrăvite sau cele decedate prin morţi violente să fie autopsiate<br />
de medic. Primul Certificat Medico-Legal, semnat de medicii Filiti, Darvari şi<br />
Caracas, dateaza din anul 1812.<br />
Gh. Atanasovici a fost primul profesor de medicină legală numit în<br />
1861 la Şcoala Naţională de Medicină şi Farmacie. Un an mai tîrziu a fost<br />
numit medic legist al capitalei şi membru în consiliul superior. A funcţionat<br />
ca profesor până în anul 1867, când a demisionat şi a fost numit din nou în<br />
1869 până în 1877. Dintre lucrările sale menţionăm “Expertizele medicolegale”.<br />
În perioada 1867-1868 medicina legală a fost predată de dr.<br />
Neculae Negură iar toxicologia de dr. Dimitrie Sergiu.<br />
În 1879 a fost numit profesor de psihiatrie şi medicină legală<br />
Alexandru Şuţu care a cerut Ministerului de Justiţie să oblige pe medicul<br />
legist şef al capitalei să permită studenţilor la medicină să asiste la<br />
necropsii. Dintre lucrările sale amintim “Studii medico-legale”, “Lecţie de<br />
deschidere la cursul de medicină legală” şi “Mania morală în raport cu<br />
responsabilitatea legală”.<br />
În 1890 dr. Mina Minovici ocupă postul de medic şef al capitalei<br />
devenind în acelaşi timp şi asistent al prof. Şuţu la catedra de psihiatrie şi<br />
medicină legală. În 1897 este numit profesor suplinitor la disciplina de<br />
medicină legală care devine de sine stătătoare iar în 1899 este confirmat<br />
ca profesor titular.<br />
Prof. Mina Minovici a organizat medicina legală în România pe baze<br />
ştiinţifice. În 1892 înfiinţează Morga Oraşului în Bucureşti care se<br />
transformă în 1899 în “Institutul medico-legal” pe care îl conduce până în<br />
1932. Dintre lucrările sale menţionăm “Tratatul de medicină legală” care a<br />
fost premiat de Academia Română.<br />
Fratele acestuia, Nicolae Minovici a fost conferenţiar de medicină<br />
legală la Facultatea de Medicină din Bucureşti din 1915 iar în perioada<br />
1919-1932 a fost profesor de medicină legală la Universitatea din Cluj unde<br />
a organizat şi creeat o adevărată şcoală de medicină legală. Dintre lucrările<br />
acestuia se remarca: “Studiu asupra spânzurării”, Manualul tehnic de<br />
medicină legală”, “Autopsia medico-legală”.<br />
Catedra de medicină legală din Cluj a fost condusa de Mihail<br />
Kernbach care a funcţionat ca profesor până în 1951.<br />
Un alt frate Minovici – Ştefan contribuie la înfiinţarea în 1898 a<br />
Facultăţii de Farmacie din Bucureşti iar din 1924 conduce catedra de<br />
chimie organică publicând numeroase studii de toxicologie de interes<br />
medico-legal.<br />
La catedra de medicină legală a Facultăţii de Drept din Iaşi este<br />
numit în 1866 prof. Ion Ciurea care, în perioada 1882-1891, funcţionează ca<br />
2