ORIZONTURI BUTENE - aici
ORIZONTURI BUTENE - aici
ORIZONTURI BUTENE - aici
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Cu Sfânta Fecioară prin localitate<br />
Hramul bisericii şi al comunităţii<br />
Procesiunea de Joia Verde<br />
Pomenirea pr. Iosif Andrici<br />
<strong>ORIZONTURI</strong><br />
<strong>BUTENE</strong><br />
Nr. 27, iunie 2012<br />
Isuse, fă inima mea<br />
asemenea cu inima ta
ÎntâlnireA nAţionAlă A tinertului CAtoriC<br />
iAşi, 25-29 iulie 2012<br />
Rugăciune<br />
Părinte sfânt, tu l-ai trimis<br />
în lume pe Fiul tău pentru mântuirea<br />
noastră şi pentru ca<br />
bucuria noastră să fie deplină.<br />
Îţi încredinţăm pregătirea Întâlnirii<br />
Naţionale a Tineretului<br />
Catolic. Luminează-i şi întăreşte-i<br />
pe toţi cei care pregătesc<br />
şi susţin această întâlnire.<br />
Revarsă asupra lor înţelepciunea<br />
şi puterea ta. Ajută-i pe<br />
tinerii din dieceza noastră şi<br />
din întreagă ţară să se pregătească<br />
din toată inima pentru<br />
întâlnirea cu tine şi cu ceilalţi<br />
tineri. Isuse Cristoase, tu ne<br />
dăruieşti adevărata bucurie,<br />
care nu amăgeşte.<br />
Coordonator: Pr. Pe tru Blaj<br />
Co lec ti vul de re dac ţie:<br />
Pr. Mihai-Gabriel Balint, Sr. Eli sa be ta<br />
Barollo, Prof. Nă ză rel Lu ca ci, Prof.<br />
Angela Lun gu, Cris ti na An dri ci,<br />
Colaboratori: Io an Ia nuş, Victoriţa<br />
Aneculi, Greta Predoi, Monica<br />
Petrişor, Valentin Relia, Ana Petrina .<br />
Foto:<br />
Eusebiu Bălăucă<br />
Teh no re dac ta re com pu te ri za tă:<br />
Ma rius Bi tiuş că<br />
An VI, Nr. 27, iunie 2012<br />
Pu bli ca ţia Pa ro hiei Ro ma no-Ca to li ce<br />
„Sfân ta Trei me” Bu tea<br />
Binecuvântează pe toţi tinerii:<br />
pe cei care cred în tine şi pe<br />
cei care rătăcesc, pe cei care<br />
sunt plini de bucurie şi pe cei<br />
apăsaţi de tristeţe, pe cei<br />
sănătoşi şi pe cei încercaţi de<br />
diferite suferinţe. Fă ca<br />
Biserica şi societatea să se<br />
bucure de generaţii de tineri<br />
care trăiesc credinţa, speranţa<br />
şi iubirea. Duhule Sfânt, revarsă<br />
harurile tale asupra tuturor<br />
acelora care participă la Întâlnirea<br />
Naţională a Tineretului<br />
Catolic. Transformă inimile<br />
tuturor pentru ca în orice situaţie<br />
de viaţă să dea mărturie de<br />
credinţa lor şi să se bucure<br />
mereu în Domnul. Sfântă<br />
Fecioară Maria, regina bucuriei<br />
noastre, roagă-te pentru noi.<br />
Amin.<br />
Adu-ţi Aminte, mArie<br />
Marie, mamă şi fecioară,<br />
gândul meu pururea zboară<br />
înspre tronul tău de stele,<br />
orizontul vieţii mele.<br />
Tu mi-ai fost şi eşti mereu<br />
călăuză-n drumul meu<br />
din această tristă vale<br />
de dureri adânci şi jale.
FrAţii ştiu să ierte<br />
Într-un timp în care legăturile<br />
familiale sunt supuse unor<br />
presiuni fără precedent – emigraţie,<br />
invidie, probleme de<br />
moştenire, despărţiri, certuri,<br />
orgolii destrămate, interese personale<br />
şi altele – este salutar ca<br />
reflecţia noastră să pornească<br />
de la Iosif şi fraţii săi. Este istoria<br />
unei familii, din alte timpuri,<br />
dar parcă e făcută pentru noi.<br />
În cartea Genezei (cap. 37-<br />
50) găsim istoria lui Iosif şi a<br />
fraţilor săi. Este istoria unei<br />
familii cu probleme. Conflictul<br />
creşte zi de zi: Iacob, tatăl acestor<br />
doisprezece fii, are o predilecţie<br />
pentru Iosif, nu se ştie<br />
bine motivul acestei iubiri preferenţiale,<br />
dar e cert că Iosif s-a<br />
născut când Iacob era la bătrâneţe.<br />
Aşadar, o iubire preferenţială,<br />
iubirea prin care cineva<br />
iubeşte o persoană mai mult<br />
decât pe toate celelalte. Este şi<br />
problema care stă la baza alegerii<br />
lui Israel: de ce a ales<br />
Dumnezeu pe Israel şi l-a preferat<br />
mai mult decât pe toate celelalte<br />
popoare din jur, mult mai<br />
puternice, mai culturale, mai<br />
civilizate, mai dezvoltate?<br />
Alegerea lui Dumnezeu are<br />
întotdeauna ceva misterios, nu<br />
poate fi înţeleasă pe deplin<br />
niciodată. De cele mai multe ori,<br />
preferinţele n-au explicaţii raţionale,<br />
dar în familii şi comunităţi,<br />
provoacă tensiuni insuportabile.<br />
Între fraţi şi surori, apar inevitabil<br />
situaţii de diferenţă între ei şi<br />
fiecare simte o preferinţă sau o<br />
iubire minoră.<br />
Într-un anumit sens, aceasta<br />
era şi problema dintre Cain şi<br />
Abel. Şi <strong>aici</strong> avem o familie,<br />
chiar prima familie a umanităţii<br />
este lovită de o tragedie, tocmai<br />
din cauza unei iubiri preferenţiale<br />
nedigerată. Adevărul e că<br />
predilecţia, ca orice iubire, este<br />
gratuită şi iubirea preferenţială<br />
nu înseamnă că celălalt nu este<br />
iubit, dar vrea să spună pur şi<br />
simplu că iubirea faţă de alţii are<br />
alte nuanţe şi forme de manifestare.<br />
Cine nu este capabil să<br />
accepte această diversitate a<br />
iubirii, crede că este la mijloc o<br />
preferinţă nedreaptă. Şi acest<br />
lucru înseamnă neacceptarea<br />
celuilalt ca diferit, deci, neacceptarea<br />
celuilalt ca frate, mai<br />
mult, neacceptarea tatălui ca<br />
tată. Peste Abel se revarsă ura<br />
lui Cain, pentru că acesta din<br />
urmă nu este capabil să accepte<br />
modul în care se manifestă<br />
iubirea lui Dumnezeu, nu numai<br />
modul în care Dumnezeu îl<br />
iubeşte pe Abel, dar nici modul<br />
în care îl iubeşte pe el. Dacă<br />
acesta ar fi înţeles modul în<br />
care Dumnezeu îl iubeşte, ar fi<br />
fost fericit şi mulţumit, nu ar fi<br />
avut nicio problemă cu faptul că<br />
Abel este iubit în mod diferit.<br />
Dacă cineva descoperă modul<br />
Ori zon tu ri bu te ne 3<br />
Nr. 27, iunie 2012
în care îl iubeşte Dumnezeu, nu<br />
are probleme cu faptul că<br />
Dumnezeu îl iubeşte pe un altul<br />
în mod diferit, chiar dacă acest<br />
„altul” poate fi mai bun. Omul<br />
care primeşte iubirea lui<br />
Dumnezeu se consideră rodul<br />
împlinit al acestei iubiri. Când<br />
începe în schimb invidia, rivalitatea,<br />
există într-adevăr o problemă<br />
între fraţi, dar fondul de<br />
bază este contestarea iubirii<br />
paterne, acceptarea sau nu a<br />
tatălui.<br />
Dacă pentru Cain şi Abel, la<br />
începuturi, tatăl de referinţă era<br />
Dumnezeu, <strong>aici</strong>, pentru aceşti<br />
fraţi din istoria lui Iosif, tatăl<br />
este un părinte în carne şi oase,<br />
Iacob. Şi Iacob îl iubeşte în mod<br />
deosebit pe Iosif. Textul biblic<br />
prezintă situaţii care se întâlnesc<br />
zilnic în familiile şi comunităţile<br />
noastre. Iacob a avut probleme<br />
de preferinţă cu tatăl său<br />
Isaac, care îl prefera pe Esau,<br />
în timp ce mama, pe Iacob.<br />
Aşadar, Iacob, potrivit unui<br />
mecanism al subconştientului,<br />
reproduce aceeaşi situaţie în<br />
propria familie. Când fiii resping<br />
paternitatea care i-a chemat la<br />
viaţă, este pus sub semnul<br />
întrebării şi darul fraternităţii<br />
între ei.<br />
Preferinţa faţă de Iosif era<br />
insuportabilă pentru fraţii lui. Se<br />
decid imediat: ce să facem cu<br />
el? Să-l ucidem, să scăpăm de<br />
această povară, să eliminăm<br />
cauza iubirii noastre minore.<br />
Apoi, la sugestia unui alt frate, îl<br />
Nr. 27, iunie 2012<br />
4<br />
aruncă într-o fântână fără apă,<br />
să moară singur, fără a vărsa<br />
sânge nevinovat. Dar trece o<br />
caravană de târgoveţi, merg în<br />
Egipt, piaţa economică cea mai<br />
rentabilă a timpului. Ei cumpără<br />
orice şi vând orice, chiar şi<br />
oameni. Îl dau pe mâna lor, nu<br />
înainte de a cere un preţ. Şi<br />
după ce l-au vândut pe fratele<br />
lor, convinşi că au rezolvat problema,<br />
ba chiar au ieşit în câştig<br />
cu 20 de arginţi, se aşează şi<br />
mănâncă… Frumos mod de a<br />
arăta falsul echilibru redobândit!<br />
Gestul însă subliniază cruzimea<br />
şi exasperarea lor radicală.<br />
Acum, pare să sugereze textul,<br />
s-au liniştit, gata, pot continua<br />
să mănânce pâinea unei vieţi<br />
normale. La tatăl lor, nici nu se<br />
gândesc: îi vor spune că a murit<br />
şi cu asta, basta. Ei încep să<br />
mănânce. Lipsa unui frate de la<br />
masă, nu-i deranjează: o gură<br />
mai puţin. Dar textul este mult<br />
mai profund: după ce se eliberează<br />
de fratele incomod, încep<br />
să mănânce, însă vor veni zile<br />
când nu vor mai avea de mâncare,<br />
şi atunci vor trebui să<br />
meargă pe urmele caravanei în<br />
Egipt şi acolo se vor trezi cu<br />
Iosif înaintea ochilor, viu, fără<br />
să-l recunoască, tocmai ei care<br />
se gândeau că în acest fel s-au<br />
eliberat de el pentru totdeauna.<br />
Hrana, într-un anumit fel, <strong>aici</strong><br />
este firul unitar care alimentează<br />
continuitatea existenţei şi<br />
consistenţa dramei.<br />
Însoţit mereu de ocrotirea<br />
Ori zon tu ri bu te ne
divină, Iosif îşi croieşte un drum<br />
în noua condiţie din ţara străină.<br />
Ajunge important, este stimat şi<br />
pe mâna lui ajung toate rezervele<br />
de hrană din regiune.<br />
Foametea îi conduce pe toţi la<br />
el. Inclusiv pe fraţii lui care fără<br />
să-şi dea seama, ajung să se<br />
închine înaintea fratelui pe care<br />
cândva l-au vândut. Dar nu,<br />
Iosif nu vrea acest lucru: dacă<br />
pentru ei un frate mai puţin nu<br />
contează, pentru el fraternitatea<br />
este în continuare o perlă ce<br />
trebuie păstrată ca un tezaur<br />
nestemat. El nu vrea închinarea<br />
fraţilor, vrea să-i ajute să redescopere<br />
frumuseţea fraternităţii<br />
pe care au trădat-o cu atâta<br />
uşurinţă. Şi când gelozia va fi<br />
înghiţită picătură cu picătură,<br />
iubirea fraternă va deveni iubire<br />
filială. Acceptarea fratelui ca<br />
drum de redescoperire a tatălui.<br />
Aici voia Iosif să-i conducă pe<br />
fraţii săi. Voia să-i facă să se<br />
simtă din nou fraţi, pentru ca<br />
astfel să redevină fii. Acum,<br />
după suferinţe şi expediţii, acest<br />
lucru s-a verificat. Păcatul a fost<br />
absorbit complet şi motivul care<br />
a dus la vânzarea fratelui şi la<br />
negarea tatălui, acum a devenit<br />
temelia unei iubiri mai mari, dispusă<br />
până la sacrificiul vieţii.<br />
Iosif se arată fraţilor aşa cum<br />
este, dincolo de veşmântul<br />
carierei politice: un frate care-şi<br />
poate îmbrăţişa fraţii în prezenţa<br />
tatălui! Şi acest lucru a fost<br />
posibil pentru că cel vândut, a<br />
ştiut să ierte! Pentru că Iosif a<br />
iertat, familia devine din nou<br />
ceea ce este, comuniune de<br />
iubire care nu mai cunoaşte<br />
obstacole şi inimi împietrite.<br />
Cel mai slab, s-a dovedit a<br />
fi cel mai tare: la răul suferit, nu<br />
a răspuns cu rău, ci cu tot binele<br />
de care era în stare.<br />
Dumnezeu a transformat tristeţea<br />
unei pagini de moarte într-o<br />
splendidă primăvară a vieţii, un<br />
lucru posibil ori de câte ori iertarea<br />
lui Dumnezeu ia trup şi<br />
sânge în iertarea omului faţă de<br />
fraţii săi. Acum răul e transformat<br />
în bine şi visurile lui Iosif se<br />
adeveresc: nu umilirea fraţilor,<br />
ci asumarea unei fraternităţi pe<br />
care au pierdut-o când au respins<br />
iubirea paternă.<br />
Aveau să privească la cel<br />
pe care l-au vândut şi astfel să<br />
redescopere că sunt fraţi ai aceleiaşi<br />
familii. Şi alţii, peste veacuri,<br />
„vor privi la cel pe care l-au<br />
străpuns” (In 19,37), pentru ca<br />
descoperind complicitatea în<br />
rău, să-l distrugă prin iubirea<br />
celui care s-a lăsat vândut şi<br />
străpuns pe Cruce. Şi să redevină<br />
ceea ce sunt: fraţi născuţi din<br />
acelaşi Tată. Sub Cruce, alături<br />
de Maria, mama celui străpuns,<br />
stau alţi fraţi, şi ei fii, fraţi cu<br />
toţii, pentru că sunt iubiţi fiecare<br />
cu o iubire preferenţială.<br />
Dumnezeu, se spune, ştie să<br />
numere până la unu. În faţa lui<br />
nu stau mase de oameni, ci fii<br />
care au un nume şi o chemare<br />
la fericirea fără apus.<br />
Pr. PeTru Blaj<br />
Ori zon tu ri bu te ne 5<br />
Nr. 27, iunie 2012
sperAnţA CAre nu moAre niCiodAtă<br />
Primul mare exerciţiu pentru<br />
a creşte zi după zi în speranţă<br />
este RUGĂCIUNEA.<br />
P r i m u l<br />
izvor al<br />
r u g ă c i u n i i<br />
n o a s t r e<br />
e s t e<br />
S f â n t a<br />
S c r i p t u r ă<br />
unde ne<br />
întâlnim cu<br />
p e r s o n a j e<br />
pline de<br />
s p e r a n ţ ă<br />
care s-au<br />
întâlnit cu<br />
Dumnezeu, au trăit cu El, au<br />
privit şi sperat în viitor. Astfel îi<br />
avem pe Patriarhi, Judecători,<br />
Profeţi, Înţelepţi; bărbaţi şi<br />
femei. Între aceste două coloane<br />
avem pe Abraham (tatăl<br />
tuturor celor ce cred) şi Maria<br />
(Mama tuturor celor ce cred).<br />
Sfântul Părinte Papa<br />
Benedict al XVI-lea, la rugăciunea<br />
Îngerul Domnului din 25<br />
Martie, la Lion, în Mexic, s-a<br />
exprimat aşa: „Dragi fraţi, nu<br />
uitaţi că adevărata devoţiune<br />
către Sfânta Fecioară Maria ne<br />
apropie tot mai mult de Isus şi<br />
nu constă într-un steril şi trecător<br />
sentimentalism, nici întro<br />
vagă credibilitate, dar provi-<br />
Nr. 27, iunie 2012<br />
6<br />
ne din credinţa adevărată, de<br />
la care suntem conduşi să<br />
recunoaştem măreţia M<strong>aici</strong>i lui<br />
Dumnezeu şi suntem împinşi<br />
la iubirea filială către Mama<br />
noastră şi către imitaţia virtuţilor<br />
Sale.<br />
A iubi pe Sfânta Fecioară<br />
Maria înseamnă a ne angaja<br />
să ascultăm de Fiul Său, a trăi<br />
după Cuvintele Fiului Său.<br />
În aceste momente în care<br />
multe familii se regăsesc despărţite<br />
şi constrânse să emigreze,<br />
multe suferă din cauza<br />
sărăciei, corupţiei, violenţei în<br />
familie, trafic de droguri,<br />
crimă; să ne adresăm Sfintei<br />
Fecioare Maria în căutarea alinării,<br />
a<br />
vigorii şi a<br />
s p e r a n ţ e i .<br />
Ea este<br />
Mama adev<br />
ă r a t u l u i<br />
Dumnezeu,<br />
care ne<br />
invită să<br />
r ă m â n e m<br />
în credinţă<br />
şi caritate<br />
sub umbra<br />
Sa, pentru a depăşi orice rău<br />
şi crearea unei societăţi mai<br />
drepte şi mai unite.” (Cf. Papa<br />
Benedict al XVI-lea)<br />
Ori zon tu ri bu te ne
Rozariul Sfintei Fecioare<br />
Maria, în simplitatea şi profunzimea<br />
sa, rămâne şi în acest al<br />
treilea mileniu, o rugăciune cu<br />
mare semnificaţie.<br />
Prin Rozariu, credinciosul<br />
atinge bogăţia harului, aproape-l<br />
primeşte direct din mâinile<br />
M<strong>aici</strong>i Mântuitorului.<br />
Inima noastră poate să<br />
conţină în acest Rozariu toate<br />
evenimentele care compun<br />
viaţa personală, a familiei, a<br />
Naţiunii, a Bisericii, a umanităţii.<br />
Câte Haruri am primit în<br />
aceşti ani de la Sfânta<br />
Fecioară Maria prin Sfântul<br />
Rozariu!<br />
Pentru a da o mai mare<br />
importanţa Rozariului în zilele<br />
noastre, se adaugă anumite<br />
împrejurări istorice. Mai întâi<br />
de toate, urgenţa de a invoca<br />
de la Dumnezeu darul păcii.<br />
O urgenţă similară pe de<br />
altă parte, în timpurile noastre<br />
este aceea a FAMILIEI, care<br />
este din ce în ce mai pătrunsă<br />
de forţele de dezbinare.<br />
Numeroase semne<br />
demonstrează cât de mult<br />
Sfânta Fecioară Maria vrea şi<br />
astăzi, să exercite, chiar prin<br />
această rugăciune, îngrijirea<br />
maternă, la care Mântuitorul,<br />
prin discipolul privilegiat a<br />
încredinţat-o tuturor fiilor<br />
Bisericii: „Femeie, iată fiul<br />
Tău”. (Cf. Fericit Papa Ioan<br />
Paul al II-lea)<br />
Sr. eliSaBeTa Barollo<br />
Ori zon tu ri bu te ne 7 Nr. 27, iunie 2012
Mulţi oameni au ambiţii nobile<br />
dar foarte puţini dintre ei iau în<br />
serios micile lucruri care îi înconjoară.<br />
Orice realizare este rezultatul<br />
unor lucruri mici. Uneori, o<br />
chestiune neînsemnată schimbă<br />
cursul vieţii unei persoane.<br />
Fiecare act de bunătate şi<br />
altruism poate aduce oamenilor o<br />
bucurie neaşteptată.<br />
O poveste chinezeasca ne<br />
înfăţişează o întâmplare petrecută<br />
între o furnică şi o pasăre.<br />
Într-o zi de vară, minuscula<br />
furnică, făcându-i-se sete, s-a<br />
dus la malul râului să bea apă.<br />
Din neatenţie, a căzut în râu. Ea a<br />
făcut tot ce putea pentru a se<br />
apropia de mal, dar, după un timp<br />
forţele ei s-au epuizat. Era atât de<br />
slăbită încât înota cu singurul<br />
scop de a se păstra deasupra<br />
apei. Efortul ei era lipsit de orice<br />
speranţă. În acel moment, o<br />
pasare zbura în direcţia râului în<br />
căutare de ceva hrana. Pasarea a<br />
văzut ce se întâmpla cu micuţa<br />
furnică, aşa că a luat în cioc o<br />
crenguţă şi a lăsat-o să cadă<br />
lângă biata creatură. Furnica a<br />
reuşit să urce pe crenguţa plutitoare<br />
şi în cele din urmă, scăpată<br />
de pericol a ajuns la mal.<br />
În timp ce era întinsă pe<br />
iarba şi sforăia obosită, ea auzi<br />
paşi.<br />
Apoi, văzu un vânător care<br />
avansa prudent cu o puşcă în<br />
mâini; era pe cale să omoare zburătoarea,<br />
pasărea care o salvase<br />
de la înec. Micuţa furnică a sărit<br />
atât de repede cât putea ea pe<br />
Nr. 27, iunie 2012<br />
pAsăreA şi FurniCA<br />
8<br />
piciorul vânătorului. În momentul<br />
în care el a apăsat pe trăgaci, furnica<br />
îl muşcă cu toată puterea ei.<br />
Muşcătura furnicii a distras atenţia<br />
vânătorului şi arma a ratat<br />
ţinta. Zgomotul armei a surprins<br />
pasarea care şi-a luat zborul<br />
rapid.<br />
Furnica era mai mică decât<br />
pasărea, dar ea nu a precupeţit<br />
nici un efort pentru a salva pasărea<br />
cea mare de pericolul morţii.<br />
Oamenii ar trebui să înveţe<br />
să se comporte asemenea cu<br />
pasărea cea mare. Acumularea<br />
de mici acte de bunătate poate<br />
duce la o mare virtute.<br />
redaCţia<br />
mulţumire<br />
suFleteAsCă<br />
Tot mai mult in viaţa aceasta<br />
Sunt atras spre Dumnezeu<br />
Ce-mi aduce bucurie<br />
Dar la cine, s-o spun eu?<br />
Mulţumirea sufletească<br />
Nu se poate compara<br />
Inima când se deschide<br />
Simt cu totul altceva.<br />
Las harul să mă pătrundă<br />
Mi se pare că plutesc.<br />
Cât de fericit sunt, Doamne,<br />
Cu tine vreau să trăiesc.<br />
Parcă nu găsesc cuvinte<br />
Pentru a mă exprima<br />
Liniștea ce mă cuprinde<br />
Este tot ce-mi trebuia.<br />
Să înţeleg ce-i jertfa crucii<br />
Cât de mult ai suferit<br />
Dar ai Înviat, Isuse,<br />
Şi pe noi ne-ai mântuit<br />
ValenTin Budău<br />
Ori zon tu ri bu te ne
tu Ce stil de viAţă Alegi?<br />
Noi ştim că Dumnezeu ne-a<br />
creat pentru a trăi şi pentru a<br />
păstra legături armonioase cu<br />
toate celelalte lucruri create de<br />
El şi cu însuşi Dumnezeu.<br />
Astăzi, însă trăim într-o lume<br />
dezlănţuită, în care cu greu mai<br />
suntem capabili să menţinem<br />
prezenţa sacrului, în profanul în<br />
care trăim. Nu mai avem respect<br />
pentru ceea ce ne înconjoară,<br />
începând de la oameni,<br />
până la tot ceea ce cuprinde<br />
mediul înconjurător (resurse<br />
naturale, plante, animale, etc.).<br />
Se pare că omul trăieşte o<br />
criză generată în ultimul secol<br />
de schimbările sociale profunde.<br />
Perceperea noastră asupra<br />
a ceea ce înseamnă fiinţa<br />
umană s-a schimbat în mod<br />
considerabil. Am plecat de la a<br />
gândi despre noi că suntem fiinţe<br />
autonome, libere şi capabile<br />
de a lua decizii despre ce este<br />
mai bine şi mai potrivit pentru<br />
noi, şi am ajuns la a ne privi pe<br />
noi înşine ca fiind mereu nemulţumiţi.<br />
Trăim într-un prezent lipsit<br />
de semnificaţie, de sens, lipsit<br />
de Dumnezeu. Suntem sclavii<br />
noii societăţi consumiste, în<br />
care nu mai ţinem cont ce ne<br />
trebuie cu adevărat şi ce nu, iar<br />
pe zi ce trece ne rătăcim tot mai<br />
mult, îndepărtându-ne de adevăratul<br />
scop al vieţii noastre.<br />
Societatea în care trăim încearcă<br />
să preia modelele economice<br />
şi culturale ale societăţilor<br />
din vest bazate pe un stil de<br />
viaţă modern, tehnocratic (unde<br />
guvernul este controlat de către<br />
specialişti, oameni de ştiinţă,<br />
ingineri şi alţi experţi), pe care îl<br />
induc şi oamenilor: „creşti sau<br />
eşuezi”, „dacă eşti abătut<br />
mergi, la cumpărături”, „cantitate<br />
şi creştere”, ceea ce dă peste<br />
cap ritmul obişnuit al oamenilor<br />
şi al naturii.<br />
Societăţile globalizate produc<br />
bunuri în abundenţă, iar<br />
absenţa acestor bunuri materiale<br />
este văzută ca cel mai mare<br />
rău, ceea ce încurajează dorinţele<br />
infinite ale oamenilor şi<br />
lăcomia lor. Se consideră că:<br />
„plin este mai bun decât gol”,<br />
„mult e mai bun decât puţin”,<br />
„mare e mai bun decât mic”…<br />
Prin urmare, trebuie să umplem<br />
totul, să avem totul, să ştim<br />
totul.<br />
Consumul a devenit o forţă<br />
Ori zon tu ri bu te ne 9 Nr. 27, iunie 2012
irezistibilă, căci astăzi nu mai<br />
consumăm ceea ce avem nevoie,<br />
ci tot ceea ce ni se oferă,<br />
fără distincţie. Avem nevoi noi<br />
care înainte erau inexistente,<br />
iar pentru satisfacerea lor şi<br />
pentru maximizarea profitului<br />
personal, de multe ori, încălcăm<br />
drepturile omului fără a ţine<br />
cont de viaţa umană, precum şi<br />
cea a mediului înconjurător.<br />
Căutăm cel mai mic cost pentru<br />
cel mai mare câştig.<br />
Se pare că deviza omului<br />
modern a devenit: „exist deci<br />
cumpăr, cumpăr deci exist.”<br />
Este un cerc vicios în care omul<br />
se pierde din cauză că dorinţele<br />
sale sunt nelimitate. Conform<br />
cu ceea ce spune Sfântul Ioan<br />
al Crucii, „inima fiinţei umane<br />
nu poate fi satisfăcută cu altceva<br />
decât infinitul.” Din acest<br />
motiv, când lăsăm frâu liber<br />
dorinţelor la scară globală,<br />
resursele naturale sunt insuficiente<br />
pentru a le satisface.<br />
Pământul ajunge la colaps.<br />
Limitele sale fizice sunt prea<br />
finite în comparaţie cu dorinţele<br />
nelimitate, şi ne dăm seama de<br />
aceasta numai dacă ne gândim<br />
că un sfert din populaţia globală<br />
consumă 80% din resursele<br />
totale pentru a-şi susţine stilul<br />
lor de viaţă.<br />
Sf. Ioan al Crucii descrie<br />
originea dorinţelor nelimitate<br />
Nr. 27, iunie 2012<br />
10<br />
ale oamenilor ca o rană făcută<br />
de Dumnezeu sufletului, iar<br />
viaţa umană este căutarea unui<br />
leac. În căutarea acestui leac,<br />
omul este ispitit să-şi creeze<br />
idoli din lucrurile create (fie<br />
materiale sau spirituale, precum<br />
succesul, plăcerea, puterea,<br />
ştiinţa, etc.) precum şi din<br />
oameni, înlocuindu-l pe<br />
Dumnezeu. Să nu uităm, însă,<br />
că nu există lucru sau persoană<br />
care să ia locul lui Dumnezeu în<br />
vieţile noastre. Rana divină va fi<br />
vindecată numai de Duhul lui<br />
Dumnezeu, iar golul din noi nu<br />
va putea fi umplut de consumismul<br />
unei societăţi seculare. Să<br />
fim atenţi la ceea ce cu adevărat<br />
contează şi să ne amintim<br />
că:<br />
• Doar câteva lucruri sunt cu<br />
adevărat vitale;<br />
• Puţin este deseori suficient;<br />
• Nemulţumirea face parte<br />
din viaţă;<br />
•<br />
Dorinţele şi aspiraţiile<br />
umane sunt infinite deoarece<br />
ele sunt create de Dumnezeu.<br />
Să conştientizăm cu toţii<br />
necesitatea de a păstra calitatea<br />
vieţii pentru întreaga creaţie,<br />
deoarece Dumnezeu i-a<br />
îmbrăcat pe toţi oamenii şi pe<br />
toate celelalte lucruri create cu<br />
o frumuseţe particulară care<br />
reflectă frumuseţea Creatorului.<br />
ana PeTrina<br />
Ori zon tu ri bu te ne
Toţi cei botezaţi în moartea<br />
şi învierea lui Cristos sunt mădulare<br />
ale trupului Domnului, fac<br />
parte din marea comunitate<br />
creştină şi sunt capabili să ia<br />
parte la funcţia dublă a preoţiei:<br />
să vestească evanghelia, să<br />
participe la celebrarea sfintei<br />
Liturghii şi a sacramentelor. Cu<br />
toate că toţi creştinii suntem o<br />
seminţie aleasă, „o preoţie<br />
împărătească”, fără păstorii<br />
noştri sufleteşti, însemnaţi de<br />
Duhul Sfânt cu pecetea sacramentală<br />
a preoţiei, credinţa<br />
noastră ar fi aridă, egoistă şi<br />
însingurată, iar viaţa, un labirint<br />
întunecat în care ne-am pierde<br />
sau rătăci. Înţelegem noi suficient<br />
importanţa preotului în<br />
viaţa noastră de credinţă?<br />
Anul acesta, Preasfinţitul<br />
Petru Gherghel a trimis o scrisoare<br />
pastorală către preoţi, intitulată<br />
„Un dar pentru noi toţi”,<br />
din care reproducem un fragment<br />
semnificativ:<br />
„Luna iunie, dedicată Inimii<br />
Preasfinte a lui Isus, reprezintă<br />
pentru credincioşii catolici o<br />
ocazie fericită pentru a întâlni şi<br />
experimenta iubirea lui<br />
Dumnezeu, manifestată în taina<br />
euharistică şi în misterul inimii<br />
lui Isus. Apropierea de el şi de<br />
preotul<br />
iubirea inimii sale aprinde în<br />
suflete curajul şi speranţa divină.<br />
Celebrările solemnităţilor<br />
Trupul şi Sângele Domnului (7<br />
iunie) şi Preasfânta Inimă a lui<br />
Isus (15 iunie) sunt momente de<br />
vârf în cunoaşterea şi trăirea<br />
acestui sublim adevăr: Isus<br />
rămâne mereu cu noi, până la<br />
sfârşitul veacurilor, ca să ne<br />
împărtăşească iubirea sa divină<br />
şi cu ea toate darurile cereşti.<br />
Tot în această lună, Biserica<br />
noastră locală, dintr-o tradiţie<br />
îndelungată, se bucură şi de o zi<br />
aparte, 29 iunie, solemnitatea<br />
Sfinţilor Apostoli Petru şi Paul,<br />
când are loc consacrarea noilor<br />
preoţi, apostolii iubirii inimii lui<br />
Isus şi ai tainei euharistice.<br />
Toate aceste celebrări ne cheamă<br />
să reflectăm la marea alegere<br />
din partea lui Dumnezeu ce o<br />
încredinţează oamenilor şi la<br />
necesitatea de a fi la înălţimea<br />
chemării preoţeşti. Dumnezeu<br />
cel sfânt împărtăşeşte fiilor săi<br />
darul sfinţeniei sale, iar aleşilor<br />
săi le cere să facă la fel.<br />
Fiind asiguraţi de însuşi<br />
Cuvântul lui Dumnezeu că el, în<br />
iubirea sa, ne va da păstori după<br />
inima sa (cf. Ier 3,15), considerăm<br />
aceste fericite solemnităţi<br />
Ori zon tu ri bu te ne 11 Nr. 27, iunie 2012
ca un dar pentru poporul credincios<br />
şi ca o adevărată binecuvântare<br />
pentru sufletele noastre.<br />
În acest sens, luna iunie<br />
este o lună fericită şi cu un<br />
mesaj puternic, mai ales pentru<br />
preoţi, slujitorii altarelor şi apostolii<br />
iubirii Inimii Preasfinte.<br />
În iubirea şi grija sa faţă de<br />
cei care sunt chemaţi să fie<br />
apostolii iubirii divine, preoţii<br />
noului legământ, sfânta Biserică<br />
se apleacă cu viu interes spre ei,<br />
arătându-le necontenit marea<br />
demnitate de care se bucură,<br />
precum şi responsabilitatea pe<br />
care trebuie să o arate în toată<br />
viaţa lor.<br />
Aşadar, preotul este fratele<br />
nostru universal a cărui sfântă<br />
misiune este de a sluji şi de a<br />
iubi fără a pretinde niciodată<br />
nimic! Propovăduitor al cuvântului,<br />
el ne face să înţelegem că<br />
viaţa nu merge niciodată înapoi,<br />
nu zăboveşte în ziua de azi, ci<br />
tinde spre cea din viitor al cărui<br />
unic ţel este paradisul.<br />
«O preot al meu, cum vei<br />
cuteza să mă jertfeşti cu adevărat<br />
şi în întregime dacă nu te-ai<br />
jertfit mai întâi pe tine cu adevărat<br />
şi în întregime» (Monseniorul<br />
Vladimir Ghika).<br />
El, preotul, este «fiul omului»,<br />
dar îl reprezintă pe pământ<br />
pe Fiul lui Dumnezeu; este muritor,<br />
dar are menirea de a ne<br />
Nr. 27, iunie 2012<br />
12<br />
ajuta să stăpânim nemurirea<br />
prin credinţă şi mântuire; păşeşte<br />
pe pământ, dar ochii şi sufletul<br />
sunt îndreptate spre cer,<br />
«cerşind» pentru noi iertare,<br />
îndurare şi minunea împlinirii<br />
rugăciunilor.<br />
Preotul este un izvor din<br />
care ţâşneşte mereu viaţă şi<br />
speranţă, scânteie care aprinde<br />
flacăra credinţei şi braţul drept al<br />
balanţei în aflarea adevărului.<br />
Preotul nu are familie, dar<br />
toţi îl numim «părinte», este fiu,<br />
frate şi tată, copil visător, tânăr<br />
îndrăzneţ şi bătrân înţelept...,<br />
făcându-se înţeles şi preţuit atât<br />
de cei «puternici» cât şi de cei<br />
mici şi neînsemnaţi.<br />
În această lună, dedicată<br />
Preasfintei Inimi a lui Isus –<br />
izvorul tainic al preoţiei – să<br />
transformăm murmurul inimilor<br />
noastre în strigăte de iubire şi să<br />
înălţăm cu recunoştinţă rugăciuni<br />
pentru minunaţii noştri<br />
preoţi.<br />
Să mulţumim Domnului pentru<br />
sacramentul preoţiei, fără de<br />
care nu am fi putut niciodată să<br />
le primim pe celelalte. Şi să nu<br />
uităm să aducem un omagiu,<br />
îndreptând toate gândurile noastre<br />
bune spre preoţii noştri martiri,<br />
fără de care astăzi nu am fi<br />
putut să ne mărturisim liber credinţa.<br />
Pr. GaBriel-Mihai BalinT<br />
Ori zon tu ri bu te ne
E posibil să-L întâlneşti pe<br />
Isus? Pe Isus îl întâlnim în viaţa<br />
noastră. Acestă prezenţă se descoperă<br />
încet, cu răbdare şi fidelitate,<br />
adică în acea viaţa care ne-a<br />
fost dată fiecăruia dintre noi, acelora<br />
care îşi construiesc propriile alegeri.<br />
Deseori îţi vine să afirmi că<br />
Dumnezeu nu există, dar de fapt,<br />
El este prezent mereu, numai că<br />
noi trebuie să-L descoperim pentru<br />
că viaţa pe care am primit-o ne-a<br />
fost dăruită cu adevărat, ea este a<br />
noastră şi ne aparţine cu totul.<br />
Cum ne-a învăţat Isus în parabola<br />
cu talanţii (cf. Mt. 25,14-30),<br />
El, stă deoparte căci nu vrea să<br />
iasă în evidenţă: acesta este semnul<br />
marii încrederi şi al respectului,<br />
deoarece totul ne aparţine şi totul<br />
este în responsabilitatea noastră,<br />
El respectă până în adâncime alegerile<br />
noastre şi drumul pe care<br />
vrem să-l parcurgem.<br />
Prezenţa lui Isus în viaţa<br />
noastră este o prezenţă spirituală<br />
care dăruieşte lumină pentru a<br />
vedea drumul şi ne dă forţa pentru<br />
a-l urma.<br />
Isus ne–a indicat o stradă privilegiată<br />
pentru a ne întâlni mai<br />
profund cu El; aceasta este<br />
Euharistia. Fiecare Sfântă<br />
Liturghie în care ne împărtăşim şi<br />
fiecare moment de adoraţie sunt<br />
momente de sărbătoare a întâlnirii<br />
noastre cu El şi cu fraţii nostri.<br />
Euharistia este prima strada care<br />
ne învaţă cum să intrăm în comu-<br />
A-l Întâlni pe isus<br />
niune cu El.<br />
La Ultima Cina, El a istituit<br />
Euharistia pentru a rămâne mereu<br />
cu noi.<br />
Raportul nostru cu Isus este<br />
deci real, dar este un dar care trebuie<br />
acceptat şi păstrat. Totuşi<br />
rămâne un mister.<br />
Iată de ce credinţa este mereu<br />
un dar, este o experienţă profundă<br />
de comuniune cu Biserica lui<br />
Cristos.<br />
Cine este Cristos pentru<br />
mine? Ce este pentru mine<br />
Biserica? Răspunsurile sunt date<br />
de Isus, pentru că El a spus: „Iată,<br />
Eu stau la uşă şi bat. Dacă aude<br />
cineva glasul Meu şi deschide uşa,<br />
voi intra la el, voi cina cu el, şi el cu<br />
Mine.<br />
Pe cel care învinge îl voi face<br />
să stea împreună împreună cu<br />
mine pe tronul meu, aşa cum şi eu<br />
am învins şi stau cu Tatăl meu pe<br />
tronul lui de domnie. Cine are<br />
urechi să audă ceea ce Duhul<br />
spune Bisericilor. (Ap. 3, 21–23).<br />
Să ascultăm Cuvântul lui<br />
Dumnezeu şi să îl practicăm.<br />
Acesta este drumul pe care<br />
mamele milostive s-au angajat să-l<br />
parcurgă, ascultând Cuvântul lui<br />
Dumnezeu, adorându-L pe Isus în<br />
Sfânta Euharistie şi participând la<br />
Sfânta Liturghie pentru a primi<br />
harurile necesare de a împărtăşi<br />
cu familia şi cu Biserica, misiunea<br />
care le-a fost încredinţată.<br />
Sr. eliSaBeTa Barollo<br />
Ori zon tu ri bu te ne 13 Nr. 27, iunie 2012
Nr. 27, iunie 2012<br />
instinCt sAu rAţiune?<br />
Pe pământ sunt trei mari<br />
tipuri de vieţuitoare cu suflete<br />
diferite: 1) plantele cu suflete<br />
vegetative; 2) animalele, păsările,<br />
insectele, etc., cu suflete<br />
sugestive (fac totul din instinct),<br />
nu gândesc ce fac şi 3)oamenii<br />
cu suflete raţionale (ar<br />
trebui să facem totul cu raţiune,<br />
gândire, să nu facem rău).<br />
Totuşi s-a dovedit că raţiunea<br />
n-a ajutat întotdeauna omul.<br />
Dacă o vieţuitoare, cu suflet<br />
sugestiv, omoară din instinct pentru<br />
a se hrăni, omul şi-a arătat<br />
cruzimea pentru a conduce,<br />
domina, trăi în lux, etc. Biblia<br />
demonstrează acest fenomen<br />
(vezi cazul lui Cain şi Abel), iar<br />
istoria confirmă cruzimea umană.<br />
Din perioada neolitică, în<br />
urmă cu aproximativ 5000 de ani,<br />
odată cu formarea primelor trei<br />
state – Grecia, India şi<br />
Mesopotamia (Irakul de azi) – şi<br />
până în zilele noastre istoricii timpurilor<br />
au numărat circa patru<br />
sute cincizeci de mii de războaie.<br />
De departe cele mai multe victime<br />
a făcut cel De-al Doilea<br />
Război Mondial. 61 de ţări, însumând<br />
1,7 miliarde de oameni au<br />
simţit acest conflict. 28 milioane<br />
de oameni au murit în timpul războiului,<br />
alte circa 30 milioane au<br />
fost grav rănite, majoritatea pierzându-şi<br />
ulterior viaţa din cauza<br />
rănilor. Oare câţi oameni au murit<br />
în cele patru sute cincizeci de mii<br />
14<br />
de războaie?<br />
Istoria predată în şcoli, în<br />
multe ţări din lume explică elevilor<br />
cât de paşnică a fost naţiunea<br />
lor de-a lungul timpului. Istoria<br />
României nu face excepţie de la<br />
acest lucru. În 1977 eram elev în<br />
clasa a VIII-a. La ora de istorie,<br />
profesoara ne explica faptul că<br />
noi românii am fost şi suntem<br />
atât de paşnici încât de-a lungul<br />
timpului am importat călăi pentru<br />
a-i omorî pe cei condamnaţi la<br />
moarte, deoarece nici un român<br />
nu putea face acest lucru.<br />
Probabil fosta mea profesoară nu<br />
cunoştea cazul Odessa – 21<br />
octombrie 1941, nici faptul că<br />
miliţia şi securitatea din România<br />
omorîse şi încă mai omorau<br />
oameni fără nici o vină în beciurile<br />
şi închisorile comuniste, etc.<br />
Un mare înţelept spunea: „A<br />
nu recunoaşte răul, înseamnă a-l<br />
agrava şi nu a-l vindeca”. După<br />
evenimentele din decembrie<br />
1989 odată cu omorârea soţilor<br />
Ceauşescu, Parlamentul din<br />
România a abolit pedeapsa cu<br />
moartea (spun ei) şi au dat voie<br />
la avort, adică la omorârea fetuşilor,<br />
copii nenăscuţi care nu au<br />
nici o putere de a sa apăra, de aşi<br />
spune părerea despre acest<br />
cumplit măcel asupra lor.<br />
Un ziar britanic scria în martie<br />
1991 că în România au avut<br />
loc în anul 1990 un milion de<br />
avorturi. Ministerul sănătății din<br />
Ori zon tu ri bu te ne
România a confirmat oficial<br />
aceasta cifră ridicând din umeri.<br />
Astăzi datele oficiale arată că în<br />
România, în ultimii 50 de ani s-au<br />
făcut 22 de milioane de avorturi.<br />
Avortul înseamnă încetarea<br />
unei vieţi, deoarece fătul este o<br />
fiinţă chiar din momentul conceperii<br />
sale.<br />
În România creştină (!!!) 22<br />
de organizaţii se opun faptului ca<br />
femeilor care vor să facă întrerupere<br />
de sarcină, să li facă o ecografie<br />
a sarcinii cu 24 de ore<br />
înainte de avort şi să vizioneze<br />
un filmuleţ prin care să înţeleagă<br />
ce simte fetusul când este omorât,<br />
considerând că: „Acest tip de<br />
consiliere nu face decât să provoace<br />
femeilor sentimentul de<br />
vină”.<br />
Anul acesta la Oxford, în<br />
revista „Journal of Medical<br />
Ethics”, doi profesori academicieni,<br />
Alberto Giublini şi<br />
Francesca Minerva au spus:<br />
„Părinţii trebuie să aibă dreptul<br />
de a-şi omorî copiii chiar şi după<br />
naşterea lor deoarece statutul<br />
morar al unui bebeluş este echivalent<br />
cu cel al fetusului în sensul<br />
că ambilor le lipsesc acele<br />
proprietăţi care justifică acordarea<br />
unui drept la viaţa unui individ.<br />
Considerăm că persoană<br />
înseamnă un individ care este<br />
capabil să îşi atribuie propriei<br />
existenţe (cel puţin) câteva valori<br />
de bază, aşa încât lipsa acestei<br />
existenţe să reprezinte o pierdere<br />
pentru ea”. Asumându-mi responsabilitatea<br />
concluziei, cred că<br />
aceşti academicieni sunt doi<br />
monştri.<br />
În primăvara acestui an în<br />
mai multe oraşe din România au<br />
avut loc proteste prin rugăciune<br />
împotriva avortului. În Iaşi cele<br />
două biserici surori – Catolică și<br />
Ortodoxă – s-au unit şi au organizat<br />
împreună marşul.<br />
Reprezentantul Episcopiei<br />
Romano - Catolice de Iaşi, părintele<br />
Iosif Dorcu a spus printre<br />
altele: „Consider că în prezent,<br />
există un dispreţ mare faţă de<br />
viaţă. În primul rând pentru că<br />
aceşti copii mor nebotezaţi, în al<br />
doilea rând pentru că aceşti copii<br />
sunt ucişi de proprii părinți, şi în<br />
al treilea rând deoarece aceşti<br />
copii sunt nevinovaţi”.<br />
Din fericire (!) numărul avorturilor<br />
a scăzut mult în România<br />
în ultimii ani. Anul trecut a<br />
început iarăși să crească (400/<br />
zi). Am citit şi ascultat părerile<br />
multor femei care fac avorturi.<br />
Majoritatea şi-au motivat gestul<br />
punându-l pe seama sărăciei.<br />
Altele au spus că au dreptul să<br />
facă ce vor cu corpul lor. Cred cu<br />
tărie că situaţiile dificile încearcă<br />
nivelul moral şi credinţa în<br />
Dumnezeu a fiecăruia dintre noi.<br />
Aproape întotdeauna şi mai<br />
marii lumii au făcut ce au vrut.<br />
Pentru anul acesta au alocat<br />
pentru fiecare zi peste 4 miliarde<br />
de dolari pentru înarmare, în timp<br />
ce pentru protecţie socială sumele<br />
de bani alocate sunt insignifiante.<br />
Nu pot înţelege de ce omul<br />
Ori zon tu ri bu te ne 15 Nr. 27, iunie 2012
urăşte, invidiază, omoară semeni<br />
de-ai lui, etc. Cred că nesupunerea<br />
faţă de Dumnezeu îl face pe<br />
om să aibă înfăţişarea răului.<br />
Privind asupra tuturor acestor<br />
decizii uneori malefice a unora,<br />
mă întreb cât este instinct şi cât<br />
este raţiune? Oare câtă răbdare<br />
mai are Dumnezeu cu unii dintre<br />
noi? Mai durează mult până la a<br />
doua escatologie (adică revenirea<br />
lui Isus pe Pământ )?<br />
Mâine va fi o nouă zi. Alți 4<br />
milioane de dolari se vor cheltui<br />
pentru armare, în întreaga lume.<br />
În România potrivit ultimei statistici,<br />
alţi 400 de copii nevinovaţi<br />
nenăscuţi vor fi omorâţi prin<br />
avort. Ţipătul lor de durere îl vor<br />
auzi tot mai puţini. Oare câţi copii<br />
nenăscuţi vor fi omorâţi prin avort<br />
mâine în întreaga lume?<br />
Auzim deseori spunându-se<br />
că devenim unii dintre noi tot mai<br />
răi, că lumea nu a fost niciodată<br />
aşa de rea… Oare gândim tot<br />
mai puţin? Un studiu realizat de<br />
Muzeul național francez de<br />
Istorie naturală şi alte două mari<br />
instituţii, arată că omul de azi are<br />
creierul mai mic cu 15 – 30% faţă<br />
de omul preistoric (Homo<br />
sapiens – 30.000 de ani în urmă.<br />
Cercetătorii au studiat endocraniile<br />
a 15 fosile de Homo<br />
sapiens, apoi pe cele de la 150<br />
de oameni contemporani).<br />
Sper că într-o zi instinctul va<br />
fi înlocuit cu raţiunea la toţi<br />
oamenii şi implicit răul cu binele.<br />
relia ValenTin<br />
Nr. 27, iunie 2012<br />
16<br />
psAlm<br />
Îndură-Te şi dă-ne, Doamne,<br />
căci mi-e sete şi mi-e foame<br />
de adevăr şi de dreptate,<br />
de modestie, iubire-n toate.<br />
Speranţe dă-ne şi curaj întruna,<br />
ca să curmăm pe veci minciuna,<br />
iar adevărul să domnească<br />
în conştiinţa omenească.<br />
Dă-ne credinţă a cărei nume<br />
i-atât de scump în astă lume<br />
şi varsă-ne-n piept pietate<br />
ca să trăim în castitate.<br />
Cinste, respect şi omenie<br />
fă, Doamne,-n orice piept să fie<br />
ca lumea toată să prospere<br />
spre-nalte ţeluri, alte sfere.<br />
O, dă-ne forţa spre a stinge<br />
durerea celui care plânge,<br />
celui flămând şi însetat,<br />
celui bolnav, de toţi, uitat.<br />
Doar, numai Tu Părinte, poţi<br />
ca să deschizi dorite porţi<br />
de a-atâta lume însetată<br />
de-o altă viaţă mai curată.<br />
năzărel luCaCi<br />
Ori zon tu ri bu te ne
Ce este credința? Este un<br />
har de la Dumnezeu! Un dar. Toți<br />
spunem că suntem creștini... dar<br />
suntem creștini cu adevărat sau<br />
doar cu numele? Trăim într-o<br />
lume căreia îi place să complice<br />
lucrurile foarte mult. Pentru<br />
rezolvarea unei probleme, mulți<br />
aleg partea mai complicată şi o<br />
uită pe cea ușoară, pierzând<br />
astfel foarte mult timp.<br />
Timpul e prețios. Trăim ca şi<br />
cum timpul e de partea noastră,<br />
dar nu e deloc așa. Timpul e<br />
prețios... Dacă nu știm să folosim<br />
timpul în favoarea noastră,<br />
atunci înseamnă că l-am pierdut.<br />
În timp, putem să dobândim<br />
credința, să o hrănim, să o<br />
protejăm, să o întărim, să o<br />
creștem. Într-o astfel de lume,<br />
pe zi ce trece, pare tot mai greu<br />
să avem grijă de credința<br />
noastră.<br />
Suntem preocupați de ce<br />
avem azi de făcut, ne facem griji<br />
pentru ziua de mâine si uităm de<br />
Dumnezeu. Chiar dacă încercam<br />
să ascundem acest lucru,<br />
pe zi ce trece Dumnezeu ocupă<br />
locul 2 în viața noastră. Uităm că<br />
El nu acceptă locul 2, că e „un<br />
Dumnezeu gelos”.<br />
Ne gândim la ce avem de<br />
făcut în viitor şi uităm prezentul.<br />
Ne gândim cum să ne îmbrăcăm<br />
pentru o petrecere, dar uităm sa<br />
mergem la Biserică. Ne pregătim<br />
CredinţA<br />
pentru a răspunde la lecții, pentru<br />
a vorbi la muncă, dar uităm<br />
să vorbim cu Dumnezeu, să ne<br />
rugăm. Alergăm spre parcuri de<br />
distracții, spre prieteni, dar ocolim<br />
Biserica. Ne preocupă foarte<br />
mult ce spun oamenii despre<br />
noi, însă nu dăm importanţă<br />
prea mare Cuvântului lui<br />
Dumnezeu.<br />
Vrem pace, dar ne războim<br />
cu toți: prieteni, dușmani şi chiar<br />
rude. Vrem ca lumea să se<br />
schimbe, dar noi nu facem nici<br />
un pas pentru a ne schimba.<br />
Acuzăm guverne ca nu au grijă<br />
de cei fără adăpost, de cei<br />
săraci, dar noi suntem primii<br />
care fugim de ei. Vrem sa fim<br />
iertați de Dumnezeu, dar noi la<br />
rândul nostru, nu vrem să<br />
iertăm. Vrem să fim înţeleşi de<br />
alții, dar noi nu vrem să-i<br />
înțelegem. Prin urmare, suntem<br />
creștini cu adevărat sau doar cu<br />
numele?<br />
Isus a spus să facem voia<br />
Tatălui, dar facem contrariu. În<br />
ce credem mai mult şi mai ales<br />
ce urmăm: Cuvântul Lui<br />
Dumnezeu sau tradițiile, riturile<br />
pe care le creează oamenii?<br />
Pentru că așa cum spunea<br />
Sfântul Părinte, fiecare îşi<br />
creează religia lui. Se pare că<br />
lumea scoate din biblie şi pune<br />
accentul doar pe ceea ce îi convine<br />
şi restul îl aruncă şi astfel<br />
Ori zon tu ri bu te ne 17 Nr. 27, iunie 2012
îşi creează religia sa, credința<br />
sa. Oamenii au început să<br />
creadă mai mult în tradiții şi<br />
dacă privim foarte atenți vedem<br />
că respectă cu mai multă<br />
strictețe tradițiile şi mai puțin<br />
Cuvântul Domnului. Riscăm să<br />
ne facem idoli asemenea oamenilor<br />
de pe timpul lui Moise.<br />
Mergem pe un drum, dar nu<br />
vrem să știm dacă e bun sau nu,<br />
nu ne interesează. Mergem cu<br />
capul plecat şi există riscul să<br />
cădem fără să ne dăm seama şi<br />
să credem că de fapt mergem pe<br />
un drum sigur. Ar trebui să ridicăm<br />
capul din pământ şi să ne<br />
uităm după „luminița de la capătul<br />
tunelului”, care e Isus.<br />
Avem nevoie de credință în<br />
Dumnezeu... altfel suntem sortiți<br />
pieirii. Credința e cea care ne<br />
ţine în viață. Viața fără credinţă<br />
nu are nici un înţeles. Cel ce nu<br />
crede e pierdut. Trebuie să ne<br />
rugîm, să medităm asupra<br />
Cuvântului lui Dumnezeu, să<br />
mergem mai des la Biserică, să<br />
credem în Dumnezeu pentru a<br />
nu risca să ne pierdem viața,<br />
credința.<br />
E adevărat că Dumnezeu<br />
ne-a dat libertatea de a face ce<br />
vrem şi de a alege între bine şi<br />
rău, dar totul cu o condiție: să<br />
suportăm consecințele deciziilor<br />
noastre, indiferent care ar fi<br />
acestea. Fiecare zi e o șansa de<br />
a ne schimba, de a îndrepta<br />
greșelile.<br />
E atât de ușor sa rănim pe<br />
cineva, sa facem răul şi atât de<br />
Nr. 27, iunie 2012<br />
18<br />
greu să spunem un cuvânt de<br />
încurajare... În loc să alegem<br />
calea cea mai ușoara, o preferăm<br />
pe cea grea. Se pare că<br />
pentru a face un lucru bun, mai<br />
întâi trebuie să greșim.<br />
Atunci când suntem puși la<br />
încercări, îi cerem socoteală lui<br />
Dumnezeu „de ce tocmai eu, de<br />
ce acum, de ce nu altul?” De ce?<br />
Dar noi de ce nu îi ajutăm pe cei<br />
aflați în suferință, de ce nu ne<br />
schimbăm în bine, de ce nu<br />
facem voia Domnului, de ce nu<br />
facem pace cu cei certați, de ce<br />
nu spunem NU păcatului?<br />
Dumnezeu tot ce face, face spre<br />
binele nostru, dar noi nu suntem<br />
în stare să vedem acest lucru,<br />
nu vrem.<br />
Ori de câte ori suferim,<br />
trebuie să acceptăm acea<br />
suferință pentru că o merităm. Ar<br />
trebui să acceptăm suferințele<br />
gândindu-ne că Isus a suferit<br />
mai mult decât noi. Când suferim<br />
ar trebui să ne gândim la<br />
Isus cel scuipat, lovit, batjocorit,<br />
îmbrâncit, la Isus Cel Răstignit,<br />
la Mama Lui, Maria, la ce simțea<br />
ea în momentele în care îşi privea<br />
Fiul plin de răni şi sânge.<br />
Nici-o durere a noastră nu poate<br />
fi comparată cu durerea Sfintei<br />
Fecioare Maria. Nici-o suferinţă<br />
a noastră nu poate fi comparată<br />
cu suferința lui Isus Cristos. E<br />
datoria noastră să acceptam<br />
suferința. Când suferim ar trebui<br />
să ne regăsim în Isus, să fim<br />
una cu El. Şi daca El şi Fecioara<br />
Maria au rezistat acestor<br />
Ori zon tu ri bu te ne
suferințe de neegalat, cu atât<br />
mai mult ar trebui să rezistăm şi<br />
noi. Suferința ne unește cu<br />
Cristos şi Maria.<br />
Poate sunt creștini care<br />
cred sau spun că a noastră<br />
credință ne limitează libertatea<br />
de a face ce vrem, că Dumnezeu<br />
ne limitează libertatea, dar nu e<br />
deloc așa.<br />
Spuneam că Dumnezeu nea<br />
dat libertatea de a alege între<br />
Bine si Rău. Alegând Raul,<br />
poate te simți liber, poate faci ce<br />
vrei, dar vei rămâne un sclav al<br />
Păcatului pentru totdeauna.<br />
Alegând bine, pe Dumnezeu,<br />
poate că îți simți libertatea<br />
limitată, dar nu e așa.<br />
Dumnezeu ne lasă să facem ce<br />
vrem. Însă în momentul în care<br />
alegem Binele, alegem tot ce<br />
ţine legat de Dumnezeu, implicit<br />
Poruncile. Dau un exemplu:<br />
când decizi să mergi la muncă<br />
știi că trebuie să respecți<br />
programul, pauzele, să<br />
muncești, să ajungi la timp la<br />
muncă, să pleci când termini<br />
lucrarea ta. Asta înseamnă că<br />
acceptând să muncești, accepți<br />
şi ceea ce îți impune munca. La<br />
fel, când alegi Binele, alegi si<br />
poruncile şi ştii că trebuie să le<br />
păzești. Deci, libertatea nu ne<br />
este îngrădită.<br />
Trăim... Dar până când?<br />
Trăim ca niște nemuritori, dar<br />
într-o zi vom spune „adio” acestei<br />
lumi. Facem planuri de viitor:<br />
unde să mergem, ce să facem,<br />
cu cine să stăm. Dar la ce ne<br />
ajută planurile, dacă nu le putem<br />
îndeplini, dacă ora următoare<br />
vom pleca de pe acest Pământ?<br />
Încercăm să ne asigurăm viitorul<br />
din punct de vedere material,<br />
profesional, dar nu îl asiguram şi<br />
din punct de vedere spiritual...<br />
Nu ne asigurăm mântuirea...<br />
Cristos... a făcut voia<br />
Tatălui. Şi noi putem, putem<br />
urma exemplul Lui. Spunem că<br />
nu putem, dar de fapt nu vrem.<br />
Spunem că Isus e Om şi<br />
Dumnezeu şi de aceea a făcut<br />
voia Tatălui. DA! E Om şi<br />
Dumnezeu, dar coborând pe<br />
Pământ a luat firea Omenească.<br />
A fost Om ca şi noi. Nu a avut<br />
puteri supranaturale. Spunem că<br />
a săvârşit minunile pentru că<br />
este Fiul Lui Dumnezeu. Nu<br />
vrem să acceptăm că putem<br />
urma exemplul lui Isus. Minunile<br />
pe care El le-a făcut nu au fost<br />
pentru că este Fiul lui<br />
Dumnezeu. Cum a săvârşit Isus<br />
minunile? Cu ajutorul Credinței.<br />
Asta e diferența dintre noi şi El.<br />
Minunile făcute de El se<br />
datorează credinței. Spre<br />
deosebire de noi, El a crezut în<br />
Tatăl, a crezut că Tatăl îl poate<br />
vindeca pe cel bolnav. Noi avem<br />
credință, dar e firava... Isus ne-a<br />
spus că dacă am avea credință<br />
cât un grăunte de muștar, am<br />
putea muta munții din loc. Da, El<br />
e Om şi Dumnezeu. Dacă am<br />
avea credință cât un grăunte de<br />
muștar, am putea face şi noi<br />
minunile săvârșite de El.<br />
Pr. Mihai – GaBriel BalinT<br />
Ori zon tu ri bu te ne 19 Nr. 27, iunie 2012
În AmintireA pr. iosiF AndriCi<br />
Amintirea vie pe care ne-a<br />
lăsat-o părintele vizavi de persoana<br />
Sfinţiei sale este întotdeauna<br />
relaţionată la devotamentul<br />
pe care l-a manifestat<br />
întreaga sa viaţă faţă de sfântul<br />
Anton de Padova.<br />
Cine nu-şi aminteşte mulţimea<br />
de oameni care venea de<br />
pretutindeni să găsească un<br />
cuvânt de mângâiere<br />
şi un sprijin în<br />
nevoi la patronul<br />
minunilor? Dacă ar<br />
putea, şi pietrele ar<br />
vorbi... Mii de pelerini<br />
din localităţile<br />
învecinate şi îndepărtate<br />
străbăteau<br />
drumurile în fiecare<br />
marţi aducând<br />
grijile şi problemele<br />
lor la picioarele<br />
sfântului Anton.<br />
Părintele îi primea<br />
pe toţi şi pentru fiecare avea un<br />
cuvânt special... Un cuvânt care<br />
avea puterea de a mângâia, de<br />
a oferi certitudinea că sfântul<br />
Anton într-adevăr este mijlocitorul<br />
celor care îl iubesc pe<br />
Dumnezeu.<br />
Cine nu-şi aminteşte cu<br />
drag biserica din Şcheia... O<br />
biserică în stil modern, originală,<br />
gândită în cele mai mici detalii<br />
Nr. 27, iunie 2012<br />
20<br />
de însuşi părintele Andrici. Închinată<br />
sărbătorii „Înălţarea Sfintei<br />
Cruci”, biserica reprezintă o<br />
adevărată operă de artă mai<br />
ales datorită plăcilor din marmură<br />
alba pe care însuşi mâinile<br />
Sfinţiei sale au sculptat cu mult<br />
talent Calea sfintei cruci. În partea<br />
dreaptă a altarului se înaltă<br />
impunătoare şi elegantă, statuia<br />
tot din marmură<br />
albă a sfântului<br />
Anton. În faţa acestei<br />
statui zeci de<br />
mii de oameni şi-au<br />
aplecat genunchii<br />
şi au primit răspuns<br />
la rugăciunile lor.<br />
Unii aduceau cererile<br />
lor, rugăciuni<br />
de mulţumire pentru<br />
harurile primite<br />
din partea făcătorului<br />
de minuni, alţii<br />
atingeau lucrurile<br />
pentru a fi binecuvântate... Mulţi<br />
şi-au recăpătat starea de sănătate<br />
fizică sau au regăsit pace<br />
sufletească... Toţi cei care<br />
veneau la Şcheia ştiau că părintele<br />
Andrici era înzestrat cu un<br />
dar deosebit: darul încrederii şi<br />
al răbdării. Nu era predica în<br />
care să nu spună că minunile nu<br />
le face Sfinţia sa, nici sfântul<br />
Ori zon tu ri bu te ne
Anton, ci încrederea care trebuie<br />
sa fie totală, autentică şi constantă<br />
în Dumnezeu.<br />
În partea stângă a altarului<br />
se află statuia sfintei Fecioare<br />
Maria, sub înfăţişarea unei<br />
mame tinere, purtându-l pe Isus<br />
în braţele sale. Părintele a dorit<br />
prezenţa acestei statui tot la fel<br />
de impunătoare ca şi cea a sfântului<br />
Anton pentru a scoate în<br />
evidenţă faptul că, indiferent de<br />
devoţiunile şi preferinţele noastre<br />
faţă de anumiţi slujitori ai lui<br />
Dumnezeu, sfânta Fecioară este<br />
şi va fi mereu mama noastră.<br />
Doar iubirea maternă poate înţelege<br />
şi alina suferinţa fiului.<br />
Îndemna adesea, ca înainte de a<br />
merge la sfântul Anton, fiecare<br />
să se oprească în faţa sfintei<br />
Fecioare pentru a-i admira copilul<br />
din braţele sale, iubirea de<br />
mama si frumuseţea ei!<br />
Iubitor de arte, părintele s-a<br />
dedicat in mod deosebit muzicii<br />
pe care a studiat-o mai întâi în<br />
Seminarul Teologic din Alba<br />
Iulia, dezvoltând abilităţile sale<br />
componistice şi pianistice pe tot<br />
parcursul vieţii. Dintre lucrările<br />
sale amintim: Psalmi, Aleluia,<br />
Tatăl Nostru, Sfânt, Mielul lui<br />
Dumnezeu (pentru momente<br />
liturgice); „Marşul pentru orgă şi<br />
chitara” în do M dedicat sărbătorii<br />
hramului „Înălţarea Sfintei<br />
Cruci”; „Roman pribeag” dedicat<br />
fericitului Ieremia Valahul şi<br />
multe alte cântări religioase pentru<br />
Crăciun şi Paşte.<br />
Dacă ar fi să sintetizăm în<br />
câteva cuvinte persoana părintelui,<br />
cu respect am îndrăzni săl<br />
numim: un preot în slujirea<br />
poporului lui Dumnezeu, un om<br />
liber, o minte sclipitoare, un<br />
artist emerit şi un mare devot al<br />
sfântului Anton de Padova.<br />
Cuvintele cele mai des rostite<br />
de Sfinţia sa au fost: „Toată<br />
dragostea!”<br />
Cu toată dragostea am răspuns<br />
invitaţiei şi ne-am unit în<br />
rugăciunea sfintei Liturghii care<br />
s-a celebrat la Şcheia, în ziua de<br />
16 iunie 2012, la ora 16.00, în<br />
curte, lângă capela închinată<br />
sfintei Fecioare Maria de<br />
Guadalupe, lăcaş în care părintele<br />
a trecut la cele veşnice la 19<br />
noiembrie 2007.<br />
După momentele de rugăciune<br />
a avut loc prezentarea<br />
proiectului pe care părintele<br />
dorea să-l implementeze la<br />
Şcheia, proiect care constă în<br />
deschiderea unei case pentru<br />
bătrâni şi bolnavi; deschiderea<br />
unui centru de recuperare pentru<br />
persoanele cu probleme de<br />
alcool, operă care va fi continuată<br />
cu ajutorul Domnului de către<br />
Congregaţia Surorilor Misionare<br />
ale Pătimirilor Domnului Nostru<br />
Isus Cristos.<br />
ŞTeFan Şi MaTilda andriCi<br />
Sr. eliSaBeTTa Barolo<br />
Ori zon tu ri bu te ne 21 Nr. 27, iunie 2012
Nr. 27, iunie 2012<br />
vArA - timpul vACAnţelor<br />
Pentru mulţi dintre noi o<br />
parte din anotimpul vara constituie<br />
o perioadă de vacanţă,<br />
concediu. Elevii şi studenţii<br />
beneficiază de acest timp<br />
binemeritat, după un an şcolar/universitar<br />
care a fost<br />
pentru unii mai „încărcat”,<br />
pentru alţii mai lejer, fiecare<br />
cum a considerat să-l folosească.<br />
Dacă în timpul anului elevii<br />
şi studenţii s-au dedicat<br />
studiului, vizitele la domiciliu<br />
au fost scurte sau chiar mai<br />
rare, există acum posibilitatea<br />
ca ei să le comunice<br />
părinţilor problemele lor, trăirile<br />
pe care le au şi nu le-au<br />
putut spune sau n-au găsit<br />
momentul potrivit.<br />
Fiecare etapă în dezvoltarea<br />
unei persoane are dificultăţile<br />
ei, este bine ca<br />
părinţii să poată observa, afla<br />
despre unele probleme, mai<br />
ales la adolescenţi, pentru a<br />
preîntâmpina agravarea lor.<br />
Tentaţiile din jur, lipsa fizică a<br />
părinţilor îi pot determina pe<br />
unii să intre în anturaje periculoase<br />
care le pot afecta viitorul<br />
chiar renunţând la şcoa-<br />
şi Al ConCediilor<br />
22<br />
lă. Dacă se interiorizează,<br />
văd că nu pot fi înţeleşi, se<br />
închid în ei şi pot să aibă<br />
diferite forme ale depresiei.<br />
Este recomandat ca pentru<br />
a avea o viaţă sănătoasă<br />
(minte şi corp) să fie îmbinate<br />
activităţile fizice cu cele psihice.<br />
Se poate spune că la noi<br />
în sat posibilităţile de a practica<br />
un sport sunt reduse.<br />
Pornind de la activităţile gospodăreşti,<br />
ajutorul dat părinţilor<br />
se poate consuma surplusul<br />
de energie şi reduce timpul<br />
destinat computerului.<br />
Activităţile fizice practicate<br />
regulat conduc la o scădere<br />
a mortalităţii. Şi la bătrâneţe<br />
mişcarea, exerciţiul fizic va<br />
aduce îmbunătăţiri în calitatea<br />
vieţii, va reduce apariţia<br />
unor boli canceroase (cancerul<br />
de colon). Pentru femei,<br />
activitatea fizică protejează şi<br />
luptă împotriva instalării rapide<br />
a osteoporozei.<br />
Vă voi scrie câteva îndrumări<br />
practice pentru a şti cum<br />
să facem să găsim şi să păstrăm<br />
calmul sufletesc, preluate<br />
din cartea „Vă invit la bucurie”,<br />
de pr. Claudiu Dumea:<br />
Ori zon tu ri bu te ne
• Ne vom concentra toată<br />
atenţia şi eforturile la munca<br />
pe care o avem de făcut în<br />
momentul de faţă. Un proverb<br />
african spune: „E adevărat că<br />
avem două picioare: cu toate<br />
acestea, nu putem urca în<br />
acelaşi timp pe doi copaci”.<br />
• Ne vom mulţumi cu ceea<br />
ce suntem şi avem, cu ceea<br />
ce Dumnezeu ne-a înzestrat,<br />
cu locul pe care ni l-a fixat în<br />
lume, fără a invidia pe nimeni,<br />
ştiind că răsplata e legată nu<br />
de numărul talanţilor, ci de<br />
felul cum îi folosim.<br />
• Nu-ţi fă iluzii şi nu vei<br />
avea niciodată deziluzii, mai<br />
ales când aştepţi ca oamenii<br />
să te răsplătească pentru<br />
binele făcut.<br />
• Vom şti să deosebim<br />
clar în viaţa şi credinţa noastră<br />
ceea este esenţial şi sigur<br />
de ceea ce este marginal şi<br />
omenesc, lăsând ceea este la<br />
modă.<br />
De aceea, este bine să ne<br />
bucurăm de frumuseţile naturii,<br />
de aerul pe care îl respirăm<br />
care nu este atât de<br />
poluat ca în mediul urban şi<br />
de tot ceea ce ne-a lăsat<br />
Dumnezeu în jurul nostru.<br />
Vacanţă plăcută!<br />
Concediu plăcut!<br />
MoniCa PeTriŞor<br />
omul<br />
Multe minuni mai sunt pe lume,<br />
dar ca Omul alta nu-i,<br />
căci numai el poate supune<br />
natura după placul lui.<br />
A inventat cu încântare<br />
vorbirea sa articulată<br />
să poată spune-n gura mare<br />
ce gând sau dor, spre zări, îl<br />
poartă.<br />
Străbate mările-n furtună<br />
şi se avântă spre zenit,<br />
coboară-n fund de văgăună<br />
să scoată aur şi argint.<br />
Oraşe mari, impunătoare,<br />
şi catedrale-a înălţat,<br />
iar largi câmpii incântătoare<br />
le-a burduşit cu rod bogat.<br />
A reuşit să îmblânzească<br />
feroce fiare cu elan<br />
ca mai apoi, să cucerească<br />
Cosmosul larg în tactic plan.<br />
El munţi şi ape-a preschimbat<br />
după nevoi şi al său plac<br />
şi nicidecum nu s-a lăsat<br />
un cucerit, un haidamac.<br />
Dar dacă nu va înţelege<br />
unde se află al lui finit,<br />
roadele lui le vor culege<br />
pustiul, jalea şi un trist sfârşit.<br />
năzărel luCaCi<br />
Ori zon tu ri bu te ne 23 Nr. 27, iunie 2012
„De ce?”<br />
De ce? De ce e tocmai<br />
asta ziua cu „De ce?”? De ce<br />
murim, Doamne? De ce trăim?<br />
De ce ne laşi un pic şi-apoi ne<br />
iei? Ne place <strong>aici</strong>… chiar dacă<br />
atunci când plecăm la tine tu te<br />
bucuri că venim! Dar, Doamne,<br />
zeci de oameni de <strong>aici</strong> plâng…<br />
De ce nu priveşti la plânsul<br />
lor? Sunt trişti că<br />
tu ne iei la tine,<br />
plâng amar,<br />
Doamne…<br />
De ce suferim?<br />
De ce atâta<br />
suferinţă? Nu a<br />
fost de-ajuns?!<br />
Istoria e plină de<br />
suferinţă, de<br />
suferinţe, de suferinzi… S-a<br />
plâns mai mult decât s-a râs.<br />
S-a suferit mai mult… prea<br />
mult. Când vei întinde,<br />
Doamne, mâna spre pământ şi<br />
atingându-l cu degetul vei<br />
spune: „De ajuns! … Să fie<br />
numai zâmbet!”? Când?<br />
Spune-mi, când? De ce întârzii?<br />
Şi de ce, de ce, o Doamne,<br />
mereu iubim prea târziu? De ce<br />
pierdem prima iubire? De ce?<br />
Numai ca să putem spune că<br />
Nr. 27, iunie 2012<br />
de Ce?<br />
24<br />
„prima iubire nu se uită niciodată”?<br />
De ce îngădui să se<br />
întâmple pierderea, uitarea,<br />
greşeala? De ce? De ce nu<br />
există iubiri veşnice în afară de<br />
a ta? De ce nu înţelegem că<br />
iubirile adevărate nu au final<br />
fericit, pentru că ele sunt fără<br />
final, sunt veşnice? De ce?<br />
Să nu te superi pe mine,<br />
Domnul meu şi<br />
Dumnezeul meu,<br />
tu, dulcea mea<br />
chemare, tu izvor<br />
de întrebări, de<br />
nelinişti, dar şi<br />
ocean adânc şi<br />
neţărmuit de fericire…<br />
Să nu te<br />
superi…<br />
„De ce?” e un fel de a fi<br />
om… A fi om înseamnă a întreba<br />
şi a te întreba „De ce?” şi<br />
iar „De ce?”! A fi om bun<br />
înseamnă a nu spera şi a nu te<br />
amăgi că vei găsi răspuns la<br />
toate…<br />
De ce, Doamne, atât de<br />
multe „De ce?”-uri şi atât de<br />
puţine răspunsuri?… Cum şi<br />
cui mă pui tu şi mă trimiţi să<br />
dau speranţă şi credinţă şi răspunsuri<br />
dacă nu am eu mai<br />
multe?! De ce?<br />
Ori zon tu ri bu te ne
De ce întâlnesc oameni<br />
fără case sau case rămase fără<br />
oameni? De ce laşi să fie suflete<br />
ce hoinăresc în căutarea<br />
unui om şi oameni ce hoinăresc<br />
după suflete? De ce atât<br />
zbucium într-o viaţă ce se sfârşeşte<br />
într-o clipă? De ce?<br />
De ce se tem oamenii de<br />
animale, dar nu se tem de iad,<br />
de moarte, de rău, de… toate?<br />
Şi de ce nu-mi răspunzi?<br />
De ce nu-mi vorbeşti mai des?<br />
Dacă te pierd şi pe tine, cu<br />
cine mai rămân?! Sau… dacă<br />
te-am pierdut deja? De ce te<br />
pierdem? De ce îi pierdem pe<br />
cei dragi? De ce ne laşi să<br />
rămânem singuri? De ce?<br />
De ce plâng atât de uşor,<br />
atât de repede, dar mereu prea<br />
târziu?<br />
De ce?<br />
Şi mai am un „De ce?”,<br />
Doamne… dar nu-l mai scriu…<br />
Ţi l-am povestit în biserică.<br />
Ştiu răspunsul: pacea. Dar<br />
vreau soluţia de a ajunge la<br />
ea… Care e drumul? Îmi dai,<br />
Doamne, soluţia? Da, e ultimul<br />
„De ce?”… Şi-o ultimă dorinţă…<br />
pacea ei, regina păcii…<br />
Salvare şi pace!<br />
O pace, împăcare, de ce,<br />
de ce veniţi atât de greu? De<br />
ce?<br />
laurenţiu<br />
pApei ioAn pAul Al<br />
ii-leA<br />
Părinte atât de bun creștinătății,<br />
Ne-ai părăsit trecând în nemurire<br />
Acolo, în eterna fericire<br />
Şi în a Tatălui iubire.<br />
Al păcii Papă şi al bunătății<br />
Lăsat-ai viaţa ta, ca o jertfire<br />
Să fie pentru biata omenire<br />
Sădind pe-ntreg pământ iubire.<br />
Ai păstrat cu toată demnitatea<br />
Și-ai onorat măreţ papalitatea<br />
Cu-ntreaga ta fiinţă ai îndemnat<br />
popoare<br />
La pace şi credinţă.<br />
Ferice sunt că te-am văzut,<br />
părinte,<br />
Şi-am auzit ale tale dulci cuvinte<br />
Când prea sfinţia ta ai fost în<br />
România<br />
Pe toţi creştinii umplându-i<br />
bucuria.<br />
La pace şi credinţă<br />
Mult ne-ai îndemnat<br />
Că-ntreaga Românie<br />
Nespus s-a bucurat!<br />
Fără de astea două<br />
Cu toţii noi să ştim<br />
Că-n cursul vieții noastre<br />
Pe drum greşit pornim…<br />
ioSiF anTal<br />
Ori zon tu ri bu te ne 25 Nr. 27, iunie 2012
definiţia iubirii... spusă de<br />
nişte copii cu vârsta între 4 si 8<br />
ani!<br />
•<br />
Dragostea este... Când cine-<br />
va te răneşte... chiar dacă te<br />
doare îngrozitor... tu nu plângi,<br />
pentru că ştii că o s-o doară pe<br />
persoana care te-a rănit! Matei - 6<br />
ani<br />
•<br />
Dragostea este când... Când<br />
bunica mea avea artrită, şi nu-şi<br />
putea vopsi unghiile... bunicul<br />
meu le-a vopsit el pentru ea, cu<br />
toate că şi el avea artrită...<br />
Rebeca - 8 ani<br />
•<br />
Dragostea este... Când o fată<br />
se dă cu parfum şi băiatul se dă<br />
cu after-shave... şi ies la plimbare<br />
împreună... şi se miros unul pe<br />
celălalt. Carol - 5 ani<br />
•<br />
Dragostea este... Când ştii că<br />
sora ta mai mare te iubeşte... pentru<br />
că-ţi da ţie toate hainele ei<br />
vechi... şi ea trebuie să se ducă la<br />
- Nu pot să înţeleg de ce am fost<br />
adus la pol .. poliţie ! exclama un<br />
beţiv, plin de indignare!<br />
- Pentru băutura! îi răspunde ofiţerul<br />
de serviciu.<br />
- Păi de ce nu zici aşa ? Adu-mi un<br />
coniac !<br />
De zle ga rea re bu su lui din numărul trecut:<br />
Pământul lui isus: 1. BUNEIVESTIRI -<br />
P. 2. MORMâNTUL - NOR. 3. MARIEI - LAZĂR<br />
- E. 4. IR - D - ECATERINA. 5. R - PICTA - A -<br />
A - AM. 6. ALATA - RUJATA - A. 7. CURATAT -<br />
EN - RAR. 8. OM - R - RAG - ACARI. 9. LEI -<br />
SM - RA - E - OR. 10. V - BOTEZATORU - I.<br />
11. LA- REN - NASTERI. 12. U - FERICITILOR.<br />
13. IZA - PASTORILOR<br />
Nr. 27, iunie 2012<br />
repliCi Ale Copiilor<br />
să mAi râdem...<br />
26<br />
cumpărături, să-şi ia altele! Laura<br />
- 4 ani<br />
• Dragostea este... Când un<br />
bătrân şi o bătrână... sunt încă<br />
buni prieteni cu toate că se<br />
cunosc unul pe celalalt de mult<br />
timp. Toma - 6 ani<br />
• Dragostea este... Când cineva<br />
te iubeşte... felul în care-ţi<br />
spune numele, e... Este diferit!!!<br />
Bil - 4 ani<br />
• Dragostea este... Când oferi<br />
cuiva din mâncarea ta, fără ca să<br />
te aştepţi ca celălalt să-ţi ofere din<br />
mâncarea lui! Cristi - 6 ani<br />
• Dragostea este... ce se<br />
întâmplă de Crăciun... când te<br />
opreşti din desfăcut cadouri... ca<br />
să te bucuri de bucuria celorlalţi!<br />
Bobby - 5 ani<br />
• Dragostea este când... Dacă<br />
vrei să înveţi să iubeşti mai bine...<br />
începe cu un prieten care nu-ţi<br />
place! Nina - 6 ani<br />
Gheorghe îşi înmormântează<br />
soacra. Vine omu' nostru acasă şi<br />
când să deschidă poarta îi pică o<br />
ţigla în cap.<br />
Gheorghe contrariat zice:<br />
- Deja ai ajuns?<br />
Soldaţii la raport afară. Vine<br />
comandantul şi spune:<br />
- Mai mişcă cineva?<br />
- Pământul, domnul comandant.<br />
- Cne a spus asta?<br />
- Galileo Galilei.<br />
- Galileo Galilei, un pas în faţă!!!<br />
Ori zon tu ri bu te ne
1<br />
2<br />
3<br />
4<br />
5<br />
6<br />
7<br />
8<br />
9<br />
10<br />
11<br />
12<br />
13<br />
Orizontal:<br />
1. Ordinul Sf. Anton - Pom fructifer.<br />
2. Banii reuniţi - Act de transmitere<br />
al averii. 3. Cu el se modelează<br />
fierul - A se ivi. 4. Început de<br />
diaconat - Lipsă - Sfârşit de<br />
Canon. 5. Iaşi pe drumuri -<br />
Staţiune pe litoral - Şir. 6. Mlădiţă<br />
tânără - Mendeleev la început! 7.<br />
A încărunţi - Om de nimic -<br />
Interiorul Tebei! 8. Organ al sf.<br />
Anton intact şi astăzi - Nisipu<br />
(anagr.). 9. De aceea (arh.) -<br />
Duşmănie - 600 de latini! - Şirag<br />
la sfârşit. 10. Sfânta sărbătorită la<br />
1 octombrie - Duşmănie - PDL.<br />
11. Prima notă! - Sacru - Sfârşitul<br />
sFântul minunilor<br />
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14<br />
imnului - Vin<br />
cu turma. 12.<br />
Smeriţi -<br />
Voios fără s<br />
(anag.)! 13.<br />
Sfântul minunilor,<br />
apelativ.<br />
Vertical:<br />
1. Prenumele<br />
de la botez -<br />
Contondent.<br />
2. Lut -<br />
Modelul nostru<br />
- Mic şi<br />
isteţ. 3. Barca<br />
lui Noe -<br />
Luna lui<br />
Cuptor -<br />
Sfârşitul mulţimii!<br />
4. Haine de la magazin -<br />
Fiica lui Ioachim şi a Anei -<br />
Răscolit 1.3.6.7. 5. Măsură a timpului<br />
- Începe imnul! - Este lucrat<br />
cu migală. 6. Ioan, Toma şi Carol -<br />
Notă pe portativ - Om cu buze<br />
mari şi groase. 7. Se termină ziua<br />
- Oameni de la sate. 8. Cisnădie<br />
1.3.4. - Scoase din liman! 9. Vine<br />
odată cu ploaia - Soarele la egipteni<br />
- 550 de romani. 10. Cap de<br />
năluca! - Fudul. 11. Celor ce se<br />
îndepărtează de la doctrina<br />
Bisericii 12. Îmi aparţin - Ciclu<br />
calendaristic 13. Sfântul minunilor.<br />
14. Tatăl sf. Anton.<br />
Ioan Ianuş